П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
18 березня 2021року                                                                                     м. Київ
 
Справа № 369/10875/20
  Провадження: № 22-ц/824/4669/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»
 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Пінкевич Н.С.,
 у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
в с т а н о в и в:
 
У вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач, Банк) звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приват банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 27.07.2017  року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до Умов позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених у п. 2.1.1.5.5Умов. З 01.03.2019 року впроваджені зміни Умов в частині нарахування відсотків, а саме, відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов?язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов?язань клієнта з погашення кредиту,клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84 % - для картки «Універсальна голд».  ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на  15.06.2020року виникла заборгованість у розмірі 16 024,46грн,з яких 10 756,31грн - тіло кредиту, в т.ч. прострочене тіло кредиту, 2277 грн - прострочені відсотки, 2991,15 грн- відсотки, нараховані на прострочений кредит гідно ст. 625 ЦК України.
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 756,31 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1410,86 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, Крилова О.Л. в інтересах АТ КБ «Приватбанк» подала  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просиласкасувати рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що, укладаючи кредитний договір,  сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов щодо нього, і відповідач, власноручно підписавши анкету-заяву, взяв на себе зобов`язання по його виконанню. Кредитний договір повністю відповідає вимогам цивільного законодавства. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту від 31.03.2018 року, в якому визначена відсоткова ставка при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше став розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
При розгляді справи районним судом були встановлені наступні обставини.
27.07.2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та  відповідачкоюукладено кредитний договір, відповідно до умов якого банкнадав відповідачці грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов (а.с.66).
При підписанні анкети-заяви відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком договір.
Позивач відкрив відповідачцікредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачкаотримала кредитну картку № НОМЕР_1 (а.с.12).
Відповідно до інформації та контактних даних кредитодавця значиться, що кредитний ліміт встановлений в розмірі від 50000,00 грн до 75000,00 грн. Процентна ставка в межах пільгового періоду - 0,00001% річних, за межами пільгового періоду - 43,2% річний, 42% річних при збільшенні кредитного ліміту до 75 000грн (а.с.14-15).
Задовольняючи позов АТ КБ «Приватбанк» частково, суд першої інстанції виходив із того, щопозивачем не доведено, щоміж сторонами досягнутозгоди щодо самого виду договору (кредитний або будь-який інший), а також щодо інших умов, викладених в Умовах та Правилах надання банківських послуг. У заяві позичальника від 27.07.2017 року процентна ставка не зазначена. 
При перевірці таких висновків суду першої інстанції у контексті доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 27.07.2017  року ОСОБА_1  отримала кредит у розмірі 50 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви  ОСОБА_1  від 27.07.2017 року  про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунки заборгованості за договором від 27.07.2017 року станом на 15.06.2020 року, довідку про видані ОСОБА_1 кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , та копію паспорту споживчого кредиту від 31.03.2018 року (а.с.9-16).  
Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» про надання кредитної картки  ОСОБА_1 банком видано кредитну картку № НОМЕР_1  від 31.03.2018 року зі строком дії до грудня 2021 року (а.с.12).
Згідно паспорту споживчого кредиту від 31.03.2018 року, що підписаний ОСОБА_1 , тип кредитного продукту - Універсальна, Універсальна ГОЛД;  ліміт кредиту, що наданий на споживчі потреби на 240 місяців,  складає від 50 000 до 75 000 грн, процентна ставка у межах пільгового періоду 0,01%; процентна ставка за межами пільгового періоду 43,2%, 42 % річних при збільшенні кредитного ліміту до 75 000 грн; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду 1,56 %; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду 52,84%, 53,36%; порядок повернення кредиту - щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн; штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою складає 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 86,4%, 84 % (а.с. 14-15).
З наявної в матеріалах справи виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 убачається, що остання активно користувалась кредитним коштами, здійснювала дії щодо зняття готівки, переказу коштів, поповнення мобільного рахунку та щодо часткового повернення банку кредитних коштів (а.с.75-76). 
Зважаючи на наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів доходить висновку, що при вирішенні питання існування між сторонами договірних правовідносин у сфері кредитування до даних правовідносин слід застосовувати положення статті 634 ЦК України.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні справи в частині позовних вимог про стягнення відсотків районний суд помилково вважав, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи погодив відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов, а також, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному позивачем розмірі.
Також, суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним вище письмовим доказам, зокрема, паспорту споживчого кредиту від 31.03.2018 року, з якого чітко убачається процентна ставка, яка застосовується банком у разі порушення зобов?язань за кредитним договором, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов?язань клієнта з погашення кредиту у розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84 % - для картки «Універсальна голд».Відповідачка ОСОБА_1 погодила такі умови виконання кредитного зобов`язання шляхом підписання цього паспорту.
На підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості АТ КБ «Приват банк» було надано розрахунок заборгованості  ОСОБА_1  за кредитним договором № б/н від 27.07.2017 року станом на станом на  15.06.2020 року, згідно якого така заборгованість складає 16 024,46грн,з яких 10 756,31грн - тіло кредиту, в т.ч. прострочене тіло кредиту, 2277 грн - прострочені відсотки, 2991,15 грн- відсотки, нараховані на прострочений кредит гідно ст. 625 ЦК України.
Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим. Відомості даного розрахунку узгоджуються із відомостями, що містяться у паспорті про споживчий кредит від  31.03.2018 року (умовами кредитування) та випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 . Даних на його спростування матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 5268,15 грн, з яких 2277 грн - прострочені відсотки, 2991,15 грн - відсотки, нараховані на прострочений кредит гідно ст. 625 ЦК України,підлягають задоволенню.
Ураховуючи, що договір приєднання був укладений між позивачем та банком у липні 2017 року, до даних правовідносин не можуть бути застосовані висновки щодо застосування норм права, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року.
За правилами ч. 1 ст. 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
За таких підстав, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних про стягнення відсотків та ухвалює в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків.
Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки, суд апеляційної інстанції при перегляді оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків дійшов висновку про його скасування та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні шляхом збільшення розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь банку. 
Як убачається із матеріалів справи, банком при зверненні до суду судовий збір сплачений у розмірі 2102 грн, а за подання апеляційної скарги у розмірі 3153 грн, тобто, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 255 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд

 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну Крилової Олени Леонідівни в інтересах Акціонерного товариства  Комерційний банк «Приват банк» задовольнити.
Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д)  заборгованість за відсотками за договором №б/н від 27.07.2017 року у розмірі 5268,15 грн, з яких 2277 грн - прострочені відсотки, 2991,15 грн - відсотки, нараховані на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
У зв`язку з чим, заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 жовтня 2020 року в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат змінити, збільшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д) з 1410,86 грн до 5 225 (п`яти тисяч двохсот двадцяти п`яти) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.   

Головуючий                                                                                    Т.О. Невідома

Судді                                                                                               Д.Р. Гаращенко

                                                                                                            А.А. Пікуль