Ухвала        
20 січня 2021 року
м. Київ
справа № 202/34097/13-ц
провадження № 61-17530ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В., (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач у жовтні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою, в якому просив суд  стягнути:  з   ОСОБА_1 ,  заборгованість  за  кредитним  договором  № PLRMAD0000144578 від 26 вересня 2008 року у розмірі 26 693,62 дол. США, що за курсом  7,99  відповідно  до  повідомлення  НБУ  від  28 серпня  2013 року складає 213 282,01 грн; солідарно з ОСОБА_1 , ПАТ Акцент Банк 10 000,00 грн; з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3 200,00 грн.
Заочним   рішенням   Індустріального   районного   суду  м.  Дніпропетровська   від  11 листопада 2013 року головуючим суддею Шкляруком Д.С. позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено в повному обсязі.
Ухвалою  Індустріального  районного  суду  м.  Дніпропетровська  від  03 березня 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.
Ухвалою   Індустріального  районного  суду  м.  Дніпропетровська  від  12   квітня  2017 року провадження в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості закрито.
Ухвалою  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2017 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги було залучено третю особу ОСОБА_2 .
Рішенням  Індустріального  районного  суду  м.  Дніпропетровська  від  26 грудня  2019 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 751,35 доларів США. Вирішено питання стосовно судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року апеляційні скарги АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року - без змін.
24 листопада 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2020 року визначено суддю-доповідача Петрова Є. В., суддів, які входять до складу колегії: Калараша А. А., Штелик С. П.
Ухвалою Верховного Суду від 04 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: надання доказів отримання копії оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції та уточненої касаційної скарги разом із її копіями та доданими матеріалами відповідно до кількості учасників справи. 
У грудні 2020 року представник заявника направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, разом з доказами поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та уточненою касаційною скаргою. 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, строк пропущено з поважних причин та підлягає поновленню.  
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 19 січня 2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу за касаційним провадженням № 61-17530ск20 призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В. у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А., Ткачука О. С. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норм права, а саме: статей 214 ЦПК України (в редакції 2004 року), 204, 530 ЦК України  у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 401/9687/12 (провадження № 61-14084св18), від 24 липня 2019 року у справі № 176/2251/18 (провадження № 61-10420св19), від 04 вересня 2019 року у справі № 192/261/18 (провадження № 61-4203св19) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). 
Крім того, скаржник зазначає, що судами не надано правову оцінку всім поданим позивачем доказам у справі (пункт 1 частини третьої статті 411 та пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.
Наведені  в  касаційній  скарзі  доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження у справі.
За таких обставин касаційне провадження у зазначеній справі необхідно відкрити та витребувати матеріали цивільної справи.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» строк на касаційне оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у даній справі. 
Витребувати з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 202/34097/13-ц за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, уп`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                         Є. В. Петров 
                                                                                                                                   А. А. Калараш
                                                                                                                                       О. С. Ткачук