ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року	Львів	Справа № 380/6806/20 пров. № А/857/647/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                      Святецького В.В., 
суддів                                                            Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,
          з участю секретаря судового засідання      Хітрень О.Ю.,           

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року  у справі № 380/6806/20 (головуюча суддя Братичак У.В., час ухвалення 11 год. 42 хв., м. Львів, повний текст рішення складений 04 листопада 2020 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії  ,-     

В С Т А Н О В И В :
25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: а) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2013 року по 06.04.2020 року;
б) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по 06.04.2020 року з врахуванням січня 2008 року та березня 2018 року, як базових місяців для розрахунку.
Рішенням від  30 жовтня 2020 року  Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2013 по лютий 2018 року.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по лютий 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині позовних вимог, які суд не задовольнив, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення в цій частині не відповідає матеріальним та процесуальним нормам права. 
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відмовляючи у позовних вимогах щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з врахуванням січня 2008 року, як базового місяця для розрахунку, суд першої інстанції без будь-яких обґрунтувань вважає це виключною компетенцією відповідача, хоча механізм визначення базового місяця закріплений у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, на який у позові посилається позивач, а відповідач не спростовує застосування базових місяців, оскільки позовних вимог взагалі не визнає.
Не дивлячись на те, що механізм визначення базового місяця закріплений Порядком №1078, військові частини вперто ігнорують, або невірно трактують положення цього Порядку та визначають базові місяці для обчислення індексації грошового забезпечення таким чином, що є наслідком нарахування невірних (значно менших) сум індексації. Такі дії військових частин призводять до породження нових позовів щодо неправомірності та неправильності нарахувань індексації грошового забезпечення.
Тому чітке визначення базового місяця для обчислення індексації у період з 01 січня 2013 року по лютий 2018 року – січня 2008 року усуне будь-які суперечності у виконанні рішення суду та унеможливить порушення конституційних прав позивача зі сторони відповідача. 
Суд першої інстанції не врахував ті обставини, що додаткова щомісячна грошова винагорода не впливає на розмір індексації грошового забезпечення, а відтак січень, червень 2014 року та серпень 2015 року не повинні визначатися як базові місяці, а виплата індексації повинна була здійснюватися за розрахунками попереднього базового місяця - січня 2008 року, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу позивача.
Згідно роз`яснення Мінсоцполітики у разі, коли грошовий дохід, з урахуванням суми підвищення, менше суми грошового доходу, з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення.
В даному випадку визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка востаннє відбулась у січні 2008 року (постанова КМУ №1294 від 07.11.2007 №1294 ,,Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”, яким затверджено розмір посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України), місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу згідно штату при цьому сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місяці (абз.1 і 2, п.5 та п.102 Порядку №1078).
Отже, на думку позивача, якщо останнє підвищення окладу за посадою відбулося у січні 2008 року, то для визначення суми індексації такому працівнику з січня 2013 року має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з лютого 2008 року (Лист Міністерства соціальної політики України від 28.04.2016 №201/10/136-16). 
З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких суд відмовив, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.  
Військова частина НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.  
Представник відповідача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить їх відхилити.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.  
Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що наказом командувача повітряного командування ,,Захід” від 06.04.2020 №77 підполковник ОСОБА_1 , начальник служби метрології та стандартизації озброєння логістики, який наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 19.03.2020 №181 звільнений у запас за підпунктом «к» відповідно до пункту 2 частини п`ятої  статті 26 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу”, виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Згідно з архівною довідкою Територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України в архівних документах військової частини НОМЕР_1 відображено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня по грудень 2013 року та з січня 2014 року по грудень 2016 року, а саме: позивачу нарахована індексація у період з січня 2013 року по березень 2013 року, в травні 2014 році, за жовтень-грудень 2014 року, у 2015 році.
Окрім того, відповідно до довідки №350/173/171/128 індексація грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року позивачу не виплачувалась. Проте, з грудня 2018 року по квітень 2020 року така нараховувалась і виплачувалась.
Покликаючись на те, що з січня 2013 році йому виплачувалась індексація грошового забезпечення у неналежному розмірі, а у відповідні періоди не виплачувалась взагалі, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх порушених законних прав та інтересів.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не провів з позивачем при звільнення з військової служби остаточний розрахунок, а тому позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. 
Також, на думку суду першої інстанції, підлягають до задоволення і вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті йому  середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст. 9 Закону України  ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Абзацом другим ч.4  ст. 9 Закону № 2011-XII  встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Згідно з частинами 2, 3  ст. 9 цього ж Закону, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Статтею 18 Закону України ,,Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії”  визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно з ст. 19 цього Закону  є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України ,,Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282- ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078  (далі - Порядок №1078).
Так, згідно  ст. 1 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч.1  ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст.9 Закону №1282-ХІІ).
Відповідно до  статті 4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина; індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації визначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно статті 6 Закону №1282-ХІІ, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2016 році - 103 відсотка, у 2017 році -103 відсотка, у 2018 році -103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Згідно з пунктом 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Згідно з п.6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів за відсутності затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому урядом України порядку, а саме Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078  .
Тобто сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до  Закону  підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
На підставі наведеного колегія суддів визнає вірними висновки суду першої інстанції, що місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Водночас, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 ,,Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу”,  яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком №1 до Постанови №1294.
Матеріали справи свідчать (архівна довідка на а.с.17-20), що в березні 2013 року сума грошового забезпечення позивача становила 3426,25 грн., з яких посадовий оклад -1085,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням – 125,00 грн., надбавка за вислугу років – 423,50 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань – 816,75 грн., премія – 976,50 грн.  Аналогічне грошове забезпечення позивача було в лютому 2013 року, а в січні 2013 року грошове забезпечення складало 3512,10 грн. (ВОВЗ - 853,33 грн. та премія -1025,27 грн.). Також за січень, лютий та березень 2013 року ОСОБА_1 була виплачена індексація в сумі по 621,67 грн. 
Пунктом 5 Порядку №1078 ( в редакції до 01.12.2015) було передбачено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Таким чином, до 01.12.2015 базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був місяць, в якому відбулося підвищення грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
Архівна довідка свідчить, що зокрема, за серпень 2014 року сума грошового забезпечення (грошового доходу) позивача складала 6194,71 грн., з яких посадовий оклад – 1190,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням – 125,00 грн., надбавка за вислугу років – 4462,00 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань – 896,88 грн., доплата за таємність – 119,00 грн., премія – 1071,00 грн., грошова винагорода – 2322,83 грн..
Оскільки за вказаний період грошове забезпечення позивача підвищилось більш як на 180 %, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для врахування січня 2008 року як базового місяця для розрахунку індексації за період з 01.01.2013 року по 01.03.2018.
Крім того, в постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19 (адміністративне провадження №К/9901/12396/20) Верховний Суд зазначив, що під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.
У цій правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві.  Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця ,,січень 2008 року” відсутні.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Таким чином, наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції  фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.         
Керуючись ч.3 ст. 243,  ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року  у справі № 380/6806/20 – без змін. 
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Гуляк  	
Повне судове рішення складено 31.03.2021.