КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                         
єдиний унікальний номер справи: 752/10189/19
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/114/2021
                                                              
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И
 
            02 лютого 2021 року                                                                                     м. Київ
 
            Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                судді доповідача          -          Білич І.М.
                               суддів                            -         Іванченка М.М., Коцюрби О.П.
                                при секретарі               -          Кемському В.В.
                                
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора філії Київська міська дирекція Акціонерного товариства «Укрпошта» Борнака Йосипа Йосиповича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Укрпошта», на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С.,
у цивільній справі №752/10189/19за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів.
в с т а н о в и л а:
 
У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Укрпошта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів.
Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 23 травня 2017 року позивач, який є громадянин Китаю, подав оператору поштового зв`язку у відділенні № 150 ПАТ «Укрпошта», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноарміська, 102, посилку для відправлення до Китаю, яка містила тютюнові вироби (тютюнові стіки «Parliament»). Посилка була подана оператору у відкритому вигляді, вміст посилки ним оглянуто, після чого без будь-яких зауважень щодо її вмісту посилка була прийнята та оформлена як міжнародне поштове відправлення за № СР031949563UA. За послуги з пересилання ним було  сплачено 2 623,66 грн.
Однак посилка не була надіслана до Китаю, оскільки позивача  притягнули до відповідальності за порушення митних правил та конфіскували тютюнові вироби як такі, пересилання яких законодавством України заборонено.
Відтак, позивач вважав, що внаслідок неправомірних дій працівника ПАТ «Укрпошта» йому завдано матеріальну шкоду у вигляді вартості оплаченої послуги за направлення міжнародного поштового відправлення в сумі 2 623,66 грн., та вартості втрачених тютюнових виробів, вкладених у міжнародне поштове відправлення в сумі 15 400,00 грн., оскільки при перевірці вмісту посилки працівником пошти не було повідомлено його про заборону пересилання міжнародним поштовим відправленням тютюнових виробів та прийнято посилку без зауважень щодо її вмісту на предмет наявності заборонених для пересилання предметів.
За наведених обставин, просив суд стягнути на його користь вартість попередньо оплаченої послуги за відправку міжнародного поштового відправлення №СР031949563UA у розмірі 2 623,66 грн., суму збитків у розмірі 15 400,00 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 200,00 грн.
 
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2020 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ «Укрпошта» на користь  ОСОБА_1  у відшкодування матеріальної шкоди 18 023,66 грн, з яких: 2 623,66 грн. - вартість оплаченої послуги за направлення міжнародного поштового відправлення; 15 400,00 грн. - вартість втрачених тютюнових виробів, вкладених у міжнародне поштове відправлення.
Стягнуто з ПАТ «Укрпошта» в дохід держави судовий збір в сумі 1921,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПАТ «Укрпошта» подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив суд скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Мотивуючи тим, що суд першої інстанції не врахував того, що на офіційному сайті АТ «Укрпошта» містилася і міститься інформація про перелік предметів заборонених до пересилання. Дана інформація була і є доступною для ознайомлення всіма користувачами послуг як у 2017 році, так і в теперішній час. Отже, позивач був повідомлений про перелік предметів заборонених до пересилання та в описі вкладення навмисно зазначив інформацію, яка викладена не українською мовою з метою приховати справжній вміст вкладення. З урахуванням вказаного, оператор поштового зв`язку, яка здійснювала оформлення поштового відправлення, не могла знати, що у посилці знаходяться тютюнові вироби, оскільки позивач приховав вміст вкладення та вказав у митній декларації CN 23 інформацію без можливості перекладу на українську мову. Таким чином, порушення з боку оператора поштового зв`язку в частині приймання міжнародного поштового відправлення №CP031949563UA відсутні.
Зазначаючи також про те, що оператор не несе матеріальної відповідальності за поштові відправлення, якщо поштове відправлення на підставі закону підлягає вилученню, конфіскації або знищенню (п.1 ч.6 ст.18 Закону України «Про поштовий зв`язок»). Отже, оператори поштового зв`язку не несуть жодної відповідальності за рішення, прийняті митними органами.
Та вказуючи на те, що позивач, відправляючи тютюнові вироби у поштовому відділенні, без визначення оголошеної цінності предметів, що пересилаються та самостійно заповнюючи супровідні документи, мав пересвідчитися щодо правильності заповнення супровідних документів та чи не відносяться предмети, які ним пересилаються у поштовому відправленні до переліку предметів заборонених до пересилання, оскільки вилучення таких предметів може бути здійснено під час проходження поштових відправлень через митний кордон України. Таким чином вважав, що позивач діяв на свій власний ризик і за певної обачливості самостійно міг запобігти спричиненню йому збитків. У свою чергу, відповідач не передбачав і не міг передбачити негативних наслідків для позивача, які у нього виникли, що свідчить про відсутність вини відповідача (у формі необережності) у настанні цих наслідків, а тому виключає його відповідальність за їх настання.
Представником позивача було подано відзив на апеляційну скаргу в якому він просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Зауважуючи, що негативні наслідки для позивача у вигляді втрати товару настали не внаслідок невірно заповненої митної декларації чи недекларування товарів, а саме внаслідок того, що після отримання від позивача посилки, відповідач повинен був перевірити її вміст на предмет заборонених до пересилання предметів та тільки після цього вирішувати питання про її прийняття, чого зроблено не було.
Прийняття митним органом рішення щодо вилучення предметів, які пересилав позивач та їх подальша конфіскація, є наслідком невиконання саме оператором поштового зв`язку своїх обов`язків на стадії приймання та обробки міжнародного поштового відправлення, який в порушення норм законодавства не вчинив жодних дій для належної перевірки вмісту відправлення на предмет заборонених до пересилання предметів, а лише прийняв посилку та оформив її як міжнародне поштове відправлення, замість того, щоб не приймати таке відправлення відповідно до вимог Всесвітньої поштової конвенції та митного законодавства України. Відповідач своїми діями призвів до того, що оплачена ОСОБА_1 послуга фактично йому надана не була, а належні позивачу предмети, вкладені у міжнародне поштове відправлення, були втрачені.
 
Сторони про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку.
До початку розгляду представником позивача надано заяву щодо можливого розгляду справи за   його відсутності та відсутності позивача.
Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, поважність причин неявки свого представника не повідомив.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у  відсутність осіб що не з`явилися в силу вимог ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції при ухваленні судового рішення зазначав про те, що 23 травня 2017 року громадянин Китаю ОСОБА_1 подав оператору поштового зв`язку у відділенні № 150 ПАТ «Укрпошта», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноарміська, 102, посилку для відправлення до Китаю. Вказана посилка містила тютюнові вироби, а саме: торгової марки «Parliament Blue» у кількості 430 пачок по 20 стіків кожна (8 600 стіків) та «Parliament Fresh» у кількості 10 пачок по 200 стіків кожна на загальну суму 15 400,00 грн. Позивач подав оператору поштового зв`язку посилку у відкритому вигляді та складену митну декларацію CN 23 від 23 травня 2017 року. Посилку було прийнято без будь-яких зауважень щодо її вмісту разом з митною декларацією та оформлено як міжнародне поштове відправлення за № СР031949563UA. Вартість послуги пересилання міжнародного поштового відправлення склала 2623,66 грн, які позивач оплатив відповідно до фіскального чека від 23 травня 2017 року (а.с. 10).
Оператором поштового зв`язку у відповідності до вимог ст. 39 Правил надання послуг поштового зв`язку, міжнародне поштове відправлення було пред`явлено митним органам для здійснення митного контролю та митного оформлення, внаслідок чого 19 червня 2017 року Київської міської митницею ДФС відносно позивача складено протокол про порушення митних правил № 0529/10000/17 за ст. 473 МК України та вилучено на підставі ст. 511 МК України предмети, які містились у міжнародному поштовому відправленні СР031949563UA (а.с. 11-12).
Зі змісту протоколу вбачається, що у діях позивача (відправник міжнародного поштового відправлення) наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ст. 473 МК України, зокрема, пересилання у міжнародному поштовому відправленні товарів, заборонених до такого пересилання, а саме: тютюнових виробів торгової марки «Parliament Blue» у кількості 430 пачок по 20 стіків кожна (8 600 стіків) та «Parliament Fresh» у кількості 10 пачок по 200 стіків кожна на загальну суму 15 400,00 грн.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року в справі № 760/12212/17, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 січня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 473 МК України, безпосередній предмет порушення митних правил (тютюнові вироби) конфісковано (а.с. 13-20).
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачу внаслідок неправомірних дій працівника АТ «Укрпошта», що полягали у належному здійсненні перевірки вмісту міжнародного поштового відправлення, завдано матеріальну шкоду у вигляді вартості оплаченої послуги за направлення міжнародного поштового відправлення та вартості втрачених тютюнових виробів, вкладених у міжнародне поштове відправлення, а тому дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на відшкодування матеріальної шкоди 18 023,66 грн, з яких: 2 623,66 грн - вартість оплаченої послуги за направлення міжнародного поштового відправлення; 15 400,00 грн - вартість втрачених тютюнових виробів, вкладених у міжнародне поштове відправлення.
Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.
Відповідно до  вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування;  безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до  Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; обслуговування державною мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).
Згідно вимог ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати, зокрема відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
Відповідно  до  ч. 6 ст. 10  цього  Закону, виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку регулюються Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (далі - Правила).
Так, згідно з частиною 1 пункту 23 Правил, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, міжнародні поштові відправлення приймаються для пересилання до країн з якими встановлено поштовий обмін.
Відповідно до пунктів 35, 36 Правил, у міжнародних поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені до ввозу на територію України та вивозу з території України відповідно до законодавства. Міжнародні поштові відправлення підлягають митному контролю та митному оформленню із сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів) в установленому законодавством порядку. У випадках, передбачених законодавством, фізичні особи мають право на пересилання через митний кордон України предметів у межах встановлених норм без сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
Пунктом 37 Правил встановлено, що у міжнародних поштових відправленнях забороняється пересилати: вогнепальну зброю усіх видів і боєприпаси до неї, холодну зброю та інші предмети, спеціально призначені для нападу та оборони (кастети, стилети, балончики з рідиною паралітичної дії, тощо), вибухові, легкозаймисті або інші небезпечні речовини, якщо інше не передбачено законодавством; наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги і прекурсори, включені ДСКН до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що підлягають спеціальному контролю відповідно до законодавства, та радіоактивні речовини; дозволи на право носіння зброї, трудові книжки, військові квитки, документи, що посвідчують особу (крім паспортів громадянина України для виїзду за кордон); інші предмети, ввезення яких заборонено до країн відповідно до законодавства та актів Всесвітнього поштового союзу; живих тварин тощо; спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1,2,6 частини 1 статті 235 Митного кодексу України, забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях: товарів, заборонених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України відповідно до ввезення на митну територію України або вивезення з цієї території; товарів, відправлених з порушенням митних правил; товарів, що підпадають під визначення 1-24 груп УКТ ЗЕД, які переміщуються (пересилаються) на адресу громадян, крім продуктів харчування загальною вагою не більше 10 кілограмів в упаковці виробника.
Відповідно до додатку до Закону України "Про митний тариф України" від 19 вересня 2013 року № 584-УІІ до 24 групи товарів належать тютюнові і промислові замінники тютюну, які не відносяться до продуктів харчування.
 На офіційному сайті АТ «Укрпошта» містилася і міститься зазначена вище інформація про перелік предметів заборонених до пересилання. Дана інформація була і є доступною для ознайомлення всіма користувачами послуг як у 2017 році, так і в теперішній час. Відтак, позивач був повідомлений про перелік предметів заборонених до пересилання та в описі вкладення навмисно зазначив інформацію, яка викладена не українською мовою з метою приховати справжній вміст вкладення. З урахуванням вказаного, оператор поштового зв`язку, яка здійснювала оформлення поштового відправлення, не могла знати, що у посилці знаходяться тютюнові вироби, оскільки позивач приховав вміст вкладення та вказав у митній декларації CN 23 інформацію без можливості перекладу на українську мову. Таким чином, порушення з боку оператора поштового зв`язку в частині приймання міжнародного поштового відправлення №CP031949563UA відсутні.
У відповідності до пункту 39 Правил, міжнародні поштові відправлення, що переміщуються через митний кордон України, пред`являються операторами поштового зв`язку митним органам для здійснення митного контролю та митного оформлення. У разі виявлення у міжнародних поштових відправленнях предметів і речовин, які заборонено для пересилання, їх вилучення здійснюється у порядку, встановленому законодавством.
Пунктами 69-72 Правил передбачено, що фізичні особи подають для пересилання міжнародні посилки, міжнародні відправлення з оголошеною цінністю, відправлення "EMS", дрібні пакети відкритими. Для пересилання дрібних пакетів, мішків "M", міжнародних посилок, міжнародних відправлень з оголошеною цінністю, відправлень "EMS" відправник у встановленому порядку заповнює митні декларації у кількості, що визначена країною призначення у Керівництві з приймання міжнародних поштових відправлень.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції  погоджуючись із доводами позивача про те, що міжнародна посилка була подана оператору поштового зв`язку у відкритому вигляді і оператор повинен був і мав можливість перевірити її вміст на предмет заборонених для пересилання речей та тільки після цього вирішити питання про прийняття посилки - своїх висновків не обґрунтував та не зазначив якими   належними та допустимими доказами підтверджується факт подання посилки позивачем оператору у відкритому вигляді. Матеріали справи вказують на те, що цигарки перебували в тубах, при цьому доказів того, що таке пакування надавало можливість оператору поштового зв`язку виявити у міжнародному поштовому відправленні позивачем  предметів і речовин, які заборонено для пересилання також нема.
У відповідності до  ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно протоколу про порушення митних правил № 0529/10000/17 від 19 червня 2017 року встановлено, що 26 травня 2017 року в зоні митного контролю відділу митного оформлення міжнародних поштових відправлень (Укрпошта) пункту контролю на станції " Київ-Пасажирський" м/п " Спеціалізований" Київської міської митниці ДФС, на території цеху № 2 ДОПП ПАТ " Укрпошта" за адресою : м. Київ, вул. Г.Кірпи, 2, до митного огляду було подано міжнародне поштове відправлення, яке переміщувалось з України до Китаю за міжнародною поштовою митною декларацією СN 23 № СР031949563UA.
Відправник вказує у декларації детальний опис вкладення, його кількість, вагу та своїм підписом підтверджує, що вказані в даній митній декларації відомості є достовірними, і що в даному відправленні не міститься ніяких небезпечних або заборонених законодавством або поштою  чи митною декларацією предметів.
У митній декларації СN 23 № СР031949563UA відправником посилки зазначений ОСОБА_1 WX , адреса: АДРЕСА_1 . Одержувачем посилки є ОСОБА_2/ ОСОБА_2, повна адреса (зазначена китайською мовою в митній декларації СN 23): guang dong ( CXZ/ China/ місто Гуанг Донг, Китай. У графі "Детальний опис вкладення/Кількість/Вартість" відправником поштового відправлення  громадянином ОСОБА_1 WX зазначено «vibition/13/14$» без можливості перекладу на українську мову. Вказану у митній декларації СN 23 № СР031949563UA інформацію ОСОБА_1 WX завірив особисто своїм підписом.
Під час здійснення митного огляду вказаного міжнародного поштового відправлення встановлено, що в ньому знаходяться не зазначені у митній декларації цигарки, торгової марки «PARLAMENT FRESH» у кількості 10 пачок (1  блок) та «PARLAMENT BLUE» кількості 430 пачок (43 блоки).
Зазначене вище на думку колегії суддів  свідчить про ненадання  суду позивачем  належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 пред`явив посилку оператору поштового зв`язку у відкритому вигляді і він мав пересвідчитись у допустимості такого відправлення за кордон.
Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори несуть обмежену відповідальність за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку  згідно із законами України.
Статтею 23 Всесвітньої поштової Конвенції встановлено, що за винятком випадків, передбачених у ст. 24, призначені оператори  відповідають за :- втрату, крадіжку чи пошкодження рекомендованих відправлень, простих посилок і відправлень з оголошеною цінністю; повернення рекомендованих відправлень, відправлень з оголошеною цінністю і простих посилок, про причину недоставляння яких не повідомлено. Слід зазначити, що міжнародне поштове відправлення, яке мав намір відправити позивач не було викрадено, пошкоджено  чи повернуто йому без зазначення причин.
Частиною 3 ст. 24 Всесвітньої поштової Конвенції встановлено, що  країни - члени та призначені оператори не несуть  відповідальності за митні декларації, у якій би формі вони не були складені, та за рішення прийняті митними службами під час перевірки відправлень, які підлягають митному огляду.
Відповідно до положень п. 1 ч.6 ст.18 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператор не несе матеріальної відповідальності за поштові відправлення, якщо поштове відправлення на підстав закону підлягає вилученню, конфіскації або знищенню. 
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що порушення з боку оператора поштового зв`язку в частині приймання міжнародного поштового відправлення №CP031949563UA відсутні.
Вилучення товарів у поштовому відправленні СР031949563UA відбулося не з винних дій відповідача, а внаслідок порушення позивачем митних правил передбачених ст.473 Митного кодексу України (пересилання у міжнародних відправлення заборонених товарів). Вина ОСОБА_1 WX у скоєнні порушення митних правил передбачених ст. 473 Митного кодексу України встановлена постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2017 року.
Частиною 1 ст. 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про поштовий зв`язок» органи доходів і зборів мають право вилучати в установленому законодавством України порядку предмети, заборонені законом до пересилання у міжнародних поштових відправленнях або відправлені з порушеннями митного законодавства України. Оператори не відповідають за ненадання чи неналежне надання послуг поштового зв`язку внаслідок прийняття органами доходів і зборів рішень щодо поштових відправлень під час здійснення митного контролю.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що позивачем не було доведено, що вилучення товарів у поштовому відправленні №СР031949563UA відбулося внаслідок винних дій відповідача, та що оператором поштового зв`язку фактично не було надано послуг з пересилання міжнародного поштового відправлення і вважає   помилковим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, так як з наданих суду та досліджених доказів достовірно встановлено, що конфіскація майна відбулась через порушення митних правил самим позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1   2623,66грн вартості оплаченої послуги за направлення міжнародного поштового відправлення та 15 400 грн. збитків у вигляді вартості втрачених (конфіскованих) тютюнових виробів, вкладених у міжнародне поштове відправлення задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи наведене, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн підлягають стягненню на користь Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» з Державного бюджету України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке що постановлено з порушенням норм матеріального  права підлягає скасуванню з постановленням нової постанови  згідно положень ст. 376 ЦПК України про відмову у задоволенні заявлених вимог з зазначених підстав.
Керуючись ст.ст.  367,368, 372, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України,колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу директора філії Київська міська дирекція Акціонерного товариства «Укрпошта» Борнака Йосипа Йосиповича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Укрпошта» задовольнити.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року  скасувати та ухвалити нову постанову, за якою;
  ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів.
Стягнути з Державного бюджету України на користь Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» 3153,00 грн. на відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
             Суддя - доповідач:
 
 Судді