КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

єдиний унікальний номер справи №752/8498/17
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/75/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                         УК Р А Ї Н И
 
             02 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача:                                              Білич І.М.,
суддів:                                                                Коцюрби О.П., Іванченка М.М.
при секретарі                                                     Кемському В.В.
за  участю: представників  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
                    представника  ОСОБА_4 - ОСОБА_5 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу ОСОБА_2 яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Дарницького районного суду міс та Києва Трусової Т.О.
у цивільній справі № 753/12908/2020 за заявою ОСОБА_4 про скасування  заходів забезпечення  позову у справі
 за позовом ОСОБА_6   в інтересах неповнолітньої  ОСОБА_1 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавської Мирослави Адамівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Савенко Віктора Семеновича про визнання договорів недійсними та визнання права власності.
 
в с т а н о в и л а :

           У липні 2009 року ОСОБА_6 діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання договорів недійсними та визнання права власності.
 
            Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2009 року було накладено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0, 0656 га,яка розташована за адресою:    АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_9 .
Накладено арешт на садовий будинок площею 33 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,  та належить на праві власності ОСОБА_4 .
 
Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від  25 березня 2010 року позовні вимогипро визнання договорів недійсними та визнання права власності було задоволено частково.
Визнано недійсною довіреність  серії ВКВ за № 179434 видану ОСОБА_7   ОСОБА_8 19 грудня 2007 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савенко В.С. за реєстровим № 4967.
Визнано недійсним договір дарування садового будинку АДРЕСА_2 » укладеного 29 грудня 2007 року між ОСОБА_7 від імені якого діяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. за реєстровим № 2275.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_3 » укладеного 26 травня 2008 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавською М.А. за реєстраційним № 314
Визнано за малолітньою ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0656 га, розташовану в АДРЕСА_1 , Садівниче товариство «Світанок». 
У решті позову відмовлено.
 
У серпні 2020 року до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову звернувся ОСОБА_4 . Який  просив суд заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 липня 2009 року у справі № 2- -4741/2009 року скасувати, а саме: зняти арешт, накладений на садовий будинок площею 33 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилаючись на те, що позов було частково задоволено і після набрання рішенням у справі законної сили минуло більше дев`яносто днів, що дає підстави з урахуванням ч. 1, ч. 2 ст. 158 ЦПК України  суду  задовольнити заяву.
 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року  заяву відповідача ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову  було задоволено.
Скасовано арешт садового будинку АДРЕСА_4 , накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від  27 липня 2009 року у цивільній справі № 2-4741/2009р.
 
Не погодившись з  ухвалою суду представник  позивача, що діє в інтересах неповнолітньої подала апеляційну скаргу, за результати розгляду якої ставила питання про скасування ухвали та постановлення нової про відмову у задоволенні заяви про  скасування заходів забезпечення. Вказуючи при цьому на порушення судом норм процесуального права.
 
Представником ОСОБА_4 було подано відзив  на апеляційну скаргу  в якому зазначалось, що  будинок на який накладено  арешт перебував у власності заявника на час  постановлення ухвали, наразі зараз він не є власністю ОСОБА_4 . Проте в реєстрі обтяжень нерухомого майна до сих пір за пошуковим запитом міститься інформація щодо права власності, тому заявником і подана дана заява. Вказуючи також, що жодні права скаржника його заявою про скасування заходів забезпечення позову не порушуються.
Представником  позивача подано пояснення щодо відзиву, де  зазначалось про те, що суд не взяв до уваги, що заявник на час подачі заяви  не є власником будинку про зняття арешту з якого він ставить питання. Тобто не був з`ясований характер спірних правовідносин ( предмет та підстави позову) наявність /відсутність  порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення. Та вказував на пропуск позовної давності  щодо подачі  заяви.
 
Представники позивача, що діяли в інтересах неповнолітньої підтримали подану апеляційну скаргу,  просили суд задовольнити її в повному обсязі.
Представник відповідача Ковальова Д.П. не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.
Інші учасники, про день і час розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. У судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.
Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу  за відсутності  незявившихся учасників справи в силу вимог ст. 372 ЦПК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню  виходячи з наступного.
 
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про скасування заходів забезпечення  виходив з того, що  дане рішення ніким не оскаржувалося. Набрало законної сили, і не містить будь яких відомостей щодо його  виконання. Отже, враховуючи  що з моменту набрання рішенням суду законної сили минуло понад 10 років і немає відомостей про відкриття виконавчого провадження, суд вважав, що  правові підстави для збереження арешту майна відсутні.
 
Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.
 
Колегія суддів вважає, що судом при постановленні ухвали  фактично були скасовані заходи забезпечення, які не накладалися  ухвалою суду від 27 липня 2009 року - скасовано арешт садового будинку АДРЕСА_4 , накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від  27 липня 2009 року у цивільній справі № 2-4741/2009р.
            У той час як згідно ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 27 липня 2009 року було накладено арешт  на садовий будинок площею 33 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,  та належить на праві власності ОСОБА_4 .
 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена  з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні  клопотання про скасування заходів забезпечення позову виходячи з того, що місце розташування об`єкту ( нерухомого майна)  на який було накладено арешт  не відповідає місцезнаходженню   садового будинку  про зняття арешту з якого ставить питання відповідач.
Крім того, відповідно до вимог  ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
 
На час звернення з заявою до суду вбачається  із матеріалів справи, рішення суду набуло законної сили і право власності  на спірні об`єкти нерухомості  ( земельна ділянка, будинок ) зареєстровано за позивачем. 
Відтак, на думку колегії суддів,  подану заяву не можна вважати  вмотивованою. Так як вона не містить у собі обставин, які б вказували  на наявність  тривалого порушення прав ОСОБА_4   ухвалою про забезпечення позову.

У той же час, колегія суддів вважає, що не можуть бути підставою для  відмови  заявнику у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення  подана заява  представника позивача  з підстав пропуску  строку позовної давності ОСОБА_4 при зверненні з заявою про скасування заходів забезпечення позову. 
Так як положення законодавства про трирічний строк позовної давності стосуються звернень до суду із позовними заявами. У даному випадку  відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування  заходів забезпечення позову, що не є позовною заявою.
 
 Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
 
п о с т а н о в и л а:
 
            Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 задовольнити  частково.
 
           Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від  14 вересня 2020 року  скасувати та постановити нову постанову, за якою;
           ОСОБА_4 відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту  судового рішення.         
 
Суддя - доповідач:
 
            Судді: