Справа № 165/2764/19 	Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М. 	
Провадження № 22-ц/802/230/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 лютого 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Карпук А. К., Федонюк С. Ю., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 листопада 2020 року,  
                                        В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі – ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/0292/82/0050352.
Позивач вказував, що між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі – АТ «Райффайзен Банк Аваль») та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (далі – ПАТ «КІБ») було укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0292/82/0050352 (договір відступлення права вимоги зберігається у його сторін - АТ «КІБ» та АТ «Райффайзен Банк Аваль»). 
Зазначав, що 28 листопада 2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 20171128, згідно умов якого АТ «КІБ» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «КІБ» права вимоги до боржників, вказані у реєстрах боржників (витяг з договору відступлення права вимоги). Згідно умов договору відступлення права вимоги, за цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до договору в межах загальної суми, що становить 85 000 000 грн (без урахування пені) за всіма сформованими портфелями заборгованості. Відповідно до договору відступлення права вимоги, сторони погодили, що право вимоги переходить від АТ «КІБ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників за формою передбаченою додатком № 3 до договору. 
Згідно із реєстром боржників № 2 від 14 грудня 2017 року до договору відступлення права вимоги № 20171128 від 28 листопада 2017 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у розмірі 44 330 грн 18 коп., з яких: 15 293 грн 44 коп. – заборгованість за основною сумою боргу; 1 674 грн 41 коп. – заборгованість за відсотками; 27 362 грн 33 коп. – заборгованість за пенею. 
На виконання умов договору відповідачу було направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» по вказаному зазначеному кредитному договору. Проте, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 44 330 грн 18 коп. 
Ураховуючи наведене, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 014/0292/82/0050352 від 09 квітня 2013 року у розмірі 44 330 грн 18 коп. та понесені по справі судові витрати.
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 листопада 2020 року позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 014/0292/82/0050352 від 09 квітня 2013 року у розмірі 44 330 грн 18 коп., з яких: 15 293 грн 44 коп. – заборгованість за основною сумою боргу; 1 674 грн 41 коп. – заборгованість за відсотками; 27 362 грн 33 коп. – заборгованість за пенею. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , покликаючись  на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» відмовити.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою прийняття постанови у даній справі є 24 лютого 2021 року - дата складення повного судового рішення.
Судом першої інстанції встановлено, що 09 квітня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0292/82/0050352 (а.с.4-6).
28 листопада 2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 20171128, згідно умов якого ПАТ «КІБ» передав ТОВ «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ПАТ «КІБ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.14-16).
Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору № 014/0292/82/0050352 від 09 квітня 2013 року, належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.
Як вбачається з витягу реєстру боржників, повідомлення про порядок погашення заборгованості та розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №014/0292/82/0050352 від 09 квітня 2013 року, її розмір становить 44 364 грн 38 коп., з яких: 15 293 грн 44 коп. – заборгованість за основною сумою боргу; 1 674 грн 41 коп. – заборгованість за відсотками; 27 362 грн 33 коп. – заборгованість за пенею (а.с.17-20).
За змістом ст. ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 цього Кодексу встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору від 09 квітня 2013 року № 014/0292/82/0050352, укладеного з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», права вимоги за яким останнє відступило ПАТ «КІБ», яке в свою чергу 28 листопада 2017 року відступило його ТОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим у нього існує заборгованість у розмірі 44 364 грн 38 коп., дійшов правильного висновку, що зазначену заборгованість необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» як нового кредитора.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідає вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про те, що ухвалене судом рішення є незаконним і підлягає скасуванню, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки між сторонами кредитного договору були погоджені усі його істотні умови, а саме: сума кредиту, строк дії договору, процентна ставка, а також відповідальність у вигляді пені (п. 10.3. кредитного договору) як штрафної санкції за прострочення виконання умов кредитного договору. Оскільки відповідач своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконав, висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу, нарахованих процентів та пені узгоджується із наведеними нормами матеріального права та відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору.
Також є безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що борг по кредитному договору може становити 13 933 грн 66 коп. – тіло кредиту, по відсотках – борг відсутній, розмір пені не доведений, оскільки грунтуються на припущеннях та не доведені належними та допустимими доказами.
Розрахунок заборгованості наведений відповідачем грунтується на Додатку № 1 до Договору – Графіку погашення кредиту, які не можуть бути взяті за основу, оскільки ці суми обраховані з розрахунку щомісячної, повної та своєчасної оплати позичальником кредитних зобов`язань, а відповідач прострочив внесення чергових платежів.
Крім того, покликання в апеляційній скарзі на ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо необхідності зменшення судом розміру неустойки, оскільки вона значно перевищує розмір збитків, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на те, що вказаною нормою права передбачено не обов`язок, а право суду зменшувати розмір неустойки.
Інші наведені представником відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення ним норм матеріального права, не спростовують правильних висновків суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи відповідачем і не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                                   У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 листопада 2020 року у цій справі залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: