запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/147/21	Головуючий у 1-й інстанції Галущенко Ю.А.	
Єдиний унікальний №336/7331/20	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       26 лютого 2021 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Лісняка Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду 22.11.2020 року о 14 год. 17 хв. водій ОСОБА_1 в м.Запоріжжі по вул.Московській, біля будинку №4 керував транспортним засобом «Hyundai Accent» номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. 
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що автомобіль під його керуванням був зупинений безпідставно, оскільки він під час руху не порушив жодного пункту правил дорожнього руху, його огляд на предмет встановлення ознак наркотичного сп`яніння не проводився, під час спілкування офіцера патрульної поліції з ним, не здійснювався відеозапис, за виключенням моменту безпосередньої відмови його від проходження обстеження. 
Крім того, його огляд на місці зупинки транспортного засобу на наявність ознак вживання наркотичних засобів не проводився ані в присутності свідків, ані без них. 
Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Лісняка Я.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: 
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №292380 від 22 листопада 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом, зауважень ОСОБА_1 щодо змісту протоколу і пояснень по суті правопорушення протокол не містить; 
- направленням на огляд водія до КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР, в якому викладені ознаки наркотичного сп`яніння та зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проведено через відмову ОСОБА_1 від проходження огляду.
З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ставити під сумнів яких підстав не вбачається, встановлено, що обидва були свідками того, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Зазначена відмова підтверджується відеозаписом на диску з камери патрульного поліцейського, доданого до матеріалів справи, де патрульний поліцейський звертає увагу на те, що присутні свідки. Зазначені пояснення є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції поліцейський  ОСОБА_5 пояснив, що 22.11.2020 року у денний час під час патрулювання приватного сектору у Шевченківському районі м.Запоріжжя екіпажем патрульної поліції, до складу якого він входив, був помічений автомобіль «Hyundai Accent» номерний знак НОМЕР_1 з пошкодженням задньої фари, через що водію був поданий сигнал про зупинку, з метою перевірки на можливу причетність до дорожньо-транспортної пригоди. 
В ході спілкування з водієм, у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, від чого водій відмовився у присутності двох свідків, останній був попереджений про адміністративну відповідальність та складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Зі змісту відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що під час несення служби екіпажем патрульної поліції був зупинений автомобіль «Hyundai Accent» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, виявленим працівником поліції під час спілкування з водієм, що було підставою для вимоги працівників поліції правопорушником пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі з оформленням відповідного направлення до КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги" ЗОР, на що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відповів відмовою.
Доводи апелянта з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною не заслуговують на увагу, бо вирішення питання про правомірність чи неправомірність зупинки автомобіля поліцейськими не перебуває у зв`язку з вирішенням питання про обґрунтованість постанови суду в частині притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП. 
Відеозапис події, що знаходиться на диску, містить достовірні дані про дії ОСОБА_1 та поліцейських на момент зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.
Зафіксований зміст подій з нагрудної камери поліцейського є достатнім для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
Доводи апелянта про те, що надані відеозаписи є частковими, неповними, жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано та не заперечується того факту, що події, які зафіксовані на наданих фрагментах запису, відбувалися в дійсності.
Вказаний відеозапис узгоджується з іншими доказами в справі, вказаними вище.
Посилання апелянта на ту обставину, що під час спілкування працівника поліції та виявлення ним у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння свідки не були присутні, а акт огляду не складався, на висновки суду першої інстанції не впливають.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я. Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного, а також обов`язкова присутність свідків при проведенні огляду в медичному закладі, вказаною Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами не передбачено.
У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, водію було обґрунтовано запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від проходження якого водій відмовився в порушення п. 2.5 ПДР України.
За змістом розділу ІІ цієї Інструкції, яка унормовує проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, в присутності двох свідків, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, тобто у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, чого у даному випадку не встановлено.
Відтак, процедура виявлення поліцейським у водія ознак наркотичного сп`яніння не потребує присутності свідків, не передбачає складання акту огляду, а є лише підставою для направлення водія до найближчого закладу охорони здоров`я на огляд з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння.
Твердження ОСОБА_1 щодо мотивів його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не виключають його обов`язку пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, та не спростовують винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі судом не встановлено. 
Будь-яких порушень при фіксації адміністративного правопорушення та оформленні доданих до протоколу матеріалів апеляційний суд не вбачає.
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.
Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                         О.С. Гончар

Дата документу  Справа № 336/7331/20