ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року 
м. Київ
справа №640/18139/18
адміністративне провадження №К/9901/6232/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 640/18139/18
за позовом ОСОБА_1 
до Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанни Мирсаєтівни
треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідний Край" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Асад Девелопмент"
про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Єгорової Н.М., суддів: Сорочка Є.О., Федотова І.В..), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанни Мирсаєтівни,   треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідний Край" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Асад Девелопмент", в якому позивач просив: 
- визнати протиправними дії відповідача щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1596261380000, за TOB "Рідний Край" та за TOB "Асад Девелопмент"; 
- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42102091 від 17 липня 2018 року 19:57:45, прийняте відповідачем, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності номер 27081483, дата та час державної реєстрації: 17 липня 2018 року 19:47:09, на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1596261380000 за ТОВ "Рідний Край"; 
- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42122817 від 18 липня 2018 року 18:37:22, прийняте відповідачем, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності номер 27100367, дата та час державної реєстрації: 18 липня 2018 року 18:31:54, на нежитлове приміщення НОМЕР_1, загальною площею 199,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1596261380000 за ТОВ "Асад Девелопмент".
2. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані дії та рішення вчинені (прийняті) відповідачем без дотримання вимог законодавства, що призвело до порушення законних прав позивача.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанни Мирсаєтівни щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1596261380000, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рідний Край" та за Товариством з обмеженою відповідальністю "Асад Девелопмент". Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42102091 від 17 липня 2018 року 19:57:45, прийняте Державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанною Мирсаєтівною, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності номер 27081483, дата та час державної реєстрації: 17 липня 2018 року 19:47:09, на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1596261380000 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Рідний Край". Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42122817 від 18 липня 2018 року 18:37:22, прийняте Державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанною Мирсаєтівною, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності номер 27100367, дата та час державної реєстрації: 18 липня 2018 року 18:31:54, на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1596261380000 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Асад Девелопмент".
4. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2018 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанни Мирсаєтівни, за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний Край" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Асад Девелопмент", про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень - закрито. Вказано, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
5. Закриваючи провадження в справі, апеляційний суд виходив з того, що предметом оскарження є рішення Державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, зареєстроване за іншою, ніж позивач, особою, що свідчить про неможливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі. Натомість, з урахуванням суб`єктного складу сторін даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. 04 березня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на, серед іншого, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року, в якій скаржник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та направити справу до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
7. В обґрунтування своїх вимог, скаржник зазначив про те, що апеляційна скарга взагалі не повинна була розглядатись апеляційним судом. Ще на етапі вирішення питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою суд мав повернути апеляційну скаргу та закрити апеляційне провадження.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. 04 березня 2020 року у автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстрована вказана касаційна скарга.
9. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2020 року, визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя (суддя-доповідач) Стеценко С.Г., судді: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.
10. Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року у справі №640/18139/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості" Вітько Маріанни Мирсаєтівни, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рідний Край" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Асад Девелопмент", про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень.
11. Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 16 лютого 2021 року.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
12. 12 липня 2018 року між ОСОБА_1 (за згодою дружини - ОСОБА_2 ), як покупцем, та ОСОБА_3 , як продавцем, укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, зареєстрований в реєстрі за №7180, за умовами якого продавець передав, а покупець прийняв у особисту приватну власність нерухоме майно, яким є нежитлове приміщення АДРЕСА_1 (далі - Нежитлове приміщення НОМЕР_1).
13. З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2018 року, на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Н.О. прийнято рішення №42027899, згідно якого проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на Нежитлове приміщення НОМЕР_1; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1596261380000.
14. При цьому, у подальшому, державним реєстратором Вітько М.М. прийнято оскаржувані рішення:
- від 17 липня 2018 року індексний номер 42102091, згідно якого, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №1 від 16 липня 2018 року, підписаного між ОСОБА_1 та TOB "Рідний Край", та протоколу позачергових загальних зборів            TOB "Рідний Край" №16/07 від 16 липня 2018 року, проведено державну реєстрацію права приватної власності ТОВ "Рідний Край" на Нежитлове приміщення НОМЕР_1;
- від 18 липня 2018 року індексний номер 42122817, згідно якого, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №1 від 18 липня 2018 року, підписаного між TOB "Рідний Край" та TOB "Асад Девелопмент", проведено державну реєстрацію права приватної власності ТОВ "Асад Девелопмент" на Нежитлове приміщення НОМЕР_1. 
15. Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
17. На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України  суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
18. Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
19. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
20. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
21. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
22. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
23. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
24. На даний час існує усталена практика Великої Палати Верховного Суду у спорах про скасування дій та рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на майно, ініційованих особою, яка не була заявником щодо оскаржуваних реєстраційних дій та рішень. Зокрема, правова позиція про те, що такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства в залежності від суб`єктного складу, була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 4 грудня     2018 року у справі № 915/1377/17, від 29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17,     від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а та інших.
25. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис.
26. Натомість, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).
27. Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що спір у даній справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію права приватної власності за          TOB "Рідний Край" та за TOB "Асад Девелопмент", не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувались реєстрації прав третіх осіб, а не позивача.
28. Таким чином, цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме - є спором позивача та третіх осіб, за якими зареєстровано право власності на нежитлове приміщення.
29. З огляду на суб`єктний склад учасників даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що спірні правовідносини підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.
30. При цьому, належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його приватноправового характеру.
31. У зв`язку з вказаним, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо неможливості розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі.
32. Колегія суддів також не бере до уваги доводи скаржника про те, що на етапі вирішення питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою Шостий апеляційний адміністративний суд мав повернути апеляційну скаргу та закрити апеляційне провадження, оскільки позивачем не наведено обґрунтування вказаного доводу та посилань на передбачені процесуальним законом підстави для повернення апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження.
33. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
34. Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
35. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
36. Відповідно до  ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
37. Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
38. Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
39. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; п.     89), «Проніна проти України» (заява №     63566/00; п.     23) та «Серявін та інші проти України» (заява №     4909/04;     п.     58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.     1 ст.     6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
40. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
41. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила порушення судом апеляційної інстанції норм права, а тому постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року слід залишити без змін.
Керуючись статтями  345,  349,  350,  355,  356,  359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій