УХВАЛА

16 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/20469/14
адміністративне провадження № К/9901/5793/21
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:
суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді - Гімон М.М., Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі №826/20469/14 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення від 1 грудня 2014 року №2406/17-01, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі - 95 579,48 грн та застосовані штрафні санкції у розмірі 23 894,87 грн; податкове повідомлення-рішення від 1 грудня 2014 року №2407-17-01, яким йому збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі - 124 018,00 грн та застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість у розмірі - 31 004,50 грн; податкове повідомлення-рішення від 1 грудня 2014 року №2405/17-01, яким до нього застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510,00 грн; рішення про застосування штрафних санкцій від 1 грудня 2014 року №2404/26-59-17-01, яким    позивачу донараховано суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне у розмірі 147 835,57 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 10 942,96 грн.

Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 13 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від                23 червня 2015 року, позов задовольнив частково: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 1 грудня 2014 року №2406/17-01, №2407-17-1 та рішення від 1 грудня 2014 року № 2404/26-59-17-01. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 березня 2016 року скасував постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 1 грудня 2014 року №2406/17-01 та рішення від 1 грудня 2014 року №2404/26-59-17-01 про застосування штрафних санкцій.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 13 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  19 січня 2021 року, позов задовольнив, визнав протиправними та скасував: податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м Києві від 1 грудня 2014 року №2406/17-01;  рішення про застосування штрафних санкцій від 1 грудня 2014 року №2404/26-59-17-01.

Головне управління ДПС у м. Києві звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня                  2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі №826/20469/14 й прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу    позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Системний аналіз положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Оцінивши предмет та характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, колегія суддів дійшла висновку про те, що ця справа є справою незначної складності.

В той же час, у касаційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві вказує на те, що дана справа має для неї виняткове значення, однак належного обґрунтування винятковості розглядуваної справи №826/20469/14 не наводить як і не надає будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.

Таким чином, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини судом не встановлені.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 333 КАС України  колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від                    19 січня 2021 року у справі №826/20469/14.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	 підпис	М. Б. Гусак	
 	 підпис	М. М. Гімон	
 	 підпис	Є.А. Усенко