П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 488/60/20	

Категорія: 113070100                                                                                            Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г. М.
                                                                                                                               Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

         Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого  –  Лук`янчук О.В.
          суддів             –  Бітова А. І. 
                                            –  Ступакової І. Г.                      
                       при секретарі –  Поварчук В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Миколаївській області на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області в якому просить скасувати постанову серії ДП18 № 683073 від 28.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення та притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач не порушував ПДР і не проїзджав перехрестя, суцільну лінію дорожньої розмітки не перетинав. Позивач зазначає, що обгін на перехресті він не здійснював, і доказів такого інспектор поліції йому не представив, а його пояснення до уваги не взяв.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено.
Постанову серії ДП18 № 683073 від 28.12.2019 року, винесену поліцейським УПП в Миколаївській області Новосьоловою Л.В., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП – скасовано, справу про адміністративне правопорушення - закрито.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відеозаписом зафіксовано факт порушення позивачем ПДР, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та винесено оскаржувану постанову.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ДП18 № 683073 від 28.12.2019 року, яка була винесена поліцейським УПП в Миколаївській області Новосьоловою Л.В., ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та на нього був накладений штраф у розмірі 425 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач 28.12.2019 року, керуючи автомобілем "Ford Edge" з державним номерним знаком НОМЕР_1 на автодорозі М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ", здійснив маневр обгону транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку на перехресті, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 14.6 а) ПДР України.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки порушення ПДР не знайшло свого підтвердження в процесі судового розгляду, а тому прийшов до висновку, що відповідачем не доведено правомірність винесеної відносно позивача постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а отже скасував оскаржувану постанову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.    
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.
Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало здійснення позивачем маневру обгону транспортного засобу, що рухався в попутному напрямку на перехресті, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 14.6 а) ПДР України., тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП.
Так, детальний опис груп і значень дорожньої розмітки наведений у розділі 34 «Дорожня розмітка» ПДР України.
Відповідно до п.8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.
Підрозділом 1 розділу 34 ПДР України передбачено, що лінії  горизонтальної розмітки мають білий колір. Суцільними лініями горизонтальної розмітки є лінії 1.1 (вузька суцільна лінія), 1.2 (широка суцільна лінія) та 1.3 (подвійна суцільна лінія).
Лінія 1.1 «вузька суцільна лінія» поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.
Відповідно до вимог п. 14.6 А ПДР України, заборонено обгін на перехресті.
Згідно п.1.10 ПДР України обгін - випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.
Зі змісту ч. 2 ст.122 КУпАП вбачається, що Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В свою чергу, згідно з п.1  ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП України  визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2  ст. 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В свою чергу, відповідачем до відзиву на позов надано диск із відеозаписом з відео реєстратора транспортного засобу відповідача.
Колегія суддів дослідила вказаний відеозапис та зазначає наступне.
Із відеозапису №№2020-02-13_10-10-55дійсно вбачається, що на 00:15-00:27 сек., автомобіль сірого кольору здійснив обгін іншого транспортного засобу. При цьому, з даного відеозапису колегія суддів не вбачає, що такий обгін було вчинено саме автомобілем позивача (не видно номерних знаків) та що такий обгін було здійснено на  перехресті. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів не може вважати відеозапис №2020-02-13_10-10-55  належним доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КпАП України, що вірно встановлено судом першої інстанції.
До того ж, колегія суддів враховує надані позивачем пояснення стосовно того, що він не був ознайомлений із жодним доказом, який би підтверджував факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Водночас, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як доказ вчинення ним правопорушення колегія суддів не бере до уваги, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
В даному випадку, візуальне спостереження за дотриманням  правил дорожнього руху  працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.
Крім того, колегія суддів зазначає, що приписами частини 3  статті 283 КУпАП  чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.    
Так, відповідно до  статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;  розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим  статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 27 лютого 2020 року в справі №344/4629/16-а.
Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Отже, за відсутності в матеріалах справи будь яких інших доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КпАП України  (крім складеної відповідачем постанови), колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не дотримано вимоги вище вказаних положень щодо доказування правомірності свого рішення та відповідно не доведено належними доказами правомірності прийнятої постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 2  ст. 122 КпАП України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті315 та статті  316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення.
Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає. 
                                                             
                                                     Повний текст постанови складено та підписано 11 березня 2021  року 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А.І.Бітов  

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова