У Х В А Л А
25 березня 2021 року
м. Київ
справа № 389/482/19
провадження № 61-17439ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами дійсним, визнання права власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами,
В С Т А Н О В И В :
У 2019 році ОСОБА_1 звернувся у суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами дійсним, визнання права власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами.
Позов обгрунтований тим, що він домовився із відповідачем про купівлю будинку за адресою АДРЕСА_1 , про що 09 вересня 2018 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу будинку. На підтвердження договору складено розписку, у якій відображено істотні умови договору купівлі - продажу та виконання зобов`язань між сторонами. ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 ключі від будинку та правовстановлюючі документи на будинок.
Відповідно до розписки відповідач отримав в рахунок продажу будинку кошти у розмірі 150 000,00 грн (еквівалент в доларах США 5 000,00 грн) та зобов`язався до 09 жовтня 2018 року звернутися до нотаріуса та переоформити право власності на будинок на покупця.
Однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.
З часу укладення розписки та передачі грошових коштів позивач проживає в придбаному будинку, здійснює поточний ремонт, підтримує будинок та подвір`я в належному санітарно-технічному стані, обробляє присадибну ділянку.
Просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 09 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ним право власності на цей будинок.
Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2019 року позов задоволено.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції встановив, що позивач домовився із  ОСОБА_2 про купівлю будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони домовилися про істотні умови договору, про що склали розписку та акт прийому-передачі будинку. На виконання вказаного договору позивач сплатив відповідачу 150 000,00 грн та прийняв вказаний будинок. У будинку він проживає з вересня 2018 року. Відповідач отримав гроші та передав будинок позивачу. Договір домовилися нотаріально оформити та зареєструвати в установленому законом порядку 09 жовтня 2018 року. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав, ухилився від нотаріального посвідчення договору. Позивач повідомляв про необхідність з`явлення до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу 09 жовтня 2019 року та 11 грудня 2018 року. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу будинку і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, відповідач отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось у зв`язку зі ухиленням продавця від такого посвідчення, тому позов підлягає задоволенню.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував, чому спірний правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона договору ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, чи немає інших підстав нікчемності правочину, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі статтею 220 ЦК України.
Небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в позові через недоведеність позовних вимог.
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 листопада 2020 року.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підставу касаційного оскарження, заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, провадження № 6-1288цс17. 
Також, ОСОБА_1 зазначає, що суд апеляційної інстанції не встановив обставини, які необхідні для вирішення справи.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Витребувати із Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області матеріали цивільної справи № 389/482/19 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами дійсним, визнання права власності на будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 квітня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                              А. С. Олійник
          С. О. Погрібний
          В. В. Яремко