ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/782/17  Номер провадження 22-ц/814/722/21	Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., БондаревськаС.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Авозаводського районного суду м.Кременчука від 18 грудня 2020 року, постановлене суддею Кривич Ж.О. (повний текст складено 28 грудня 2020 року), 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:
06.02.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 25.12.2006 №PLRMGK2136725 у розмірі 6 747,97 дол. США, що за курсом 26.29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.12.2016 становить 177 404,13 грн.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору №PLRMGK21367725 від 25.12.2006 ПАТ КБ «ПриватБанк» надав  ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 600,00 дол. США на термін до 28.12.2026, останній зобов`язався повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. З підстав неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов`язань у позичальника утворилась заборгованість в розмірі 7 152,37 дол. США, що складається із: 6 747,97 дол. США – заборгованість за тілом кредиту; 399,65 дол. США – заборгованість по відсоткам; 4,75 дол. США – пеня, із яких банком заявлена до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 747,97 дол. США.
Згідно із рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року №519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», (АТ КБ «Приватбанк»), яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (п.1.7 статуту АТ КБ «ПриватБанк»)./а.с.72-73 т.1/
Наказом Міністерства фінансів України «Про рішення акціонера публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 21.05.2018 №519 змінено тип банку з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство, затверджено нове найменування банку – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочене найменування АТ КБ «ПриватБанк») та внесено зміни до його статуту./а.с.70-71 т.1/
Рішенням Авозаводського районного суду м.Кременчука від 18.12.2020 позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто із  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25.12.2006 №PLRMGK21367725, яка станом на 16.12.2016 становить 6 747,97 дол. США. та 2 661,00 грн. судового збору.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем доведено неналежне виконання позичальником кредитних зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі, заявленому банком до стягнення, та який не спростований відповідачем.
Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.1050 ЦК України має право на дострокове повернення кредиту в судовому порядку, що не залежить від відступлення права вимоги за кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, оскільки укладені договори купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19.02.2007 та 14.04.2016 не змінюють умови кредитного зобов`язання, у тому числі строк його виконання.
Не погодившись із указаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що 25.12.2006 між ним, ОСОБА_1 , та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №PLRMGK21367725, на підставі якого він отримав кредит в розмірі 10 000,00 дол. США для придбання однокімнатної квартири та 2 600,00 дол. США на сплату страхових платежів, за ставкою 10,08% річних, строком до 28.12.2026.
Згідно договору купівлі-продажу від 19.02.2007 ЗАТ КБ «ПриватБанк» відступило компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» право вимоги за договорами про іпотечні кредити, включно із кредитним договором від 25.12.2006 №PLRMGK21367725, укладеним із ОСОБА_1 ; 14.04.2016 між компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір викупу (відступлення) прав вимоги за цим же договором.
Про зміну кредитора у зобов`язанні та його зворотній викуп відповідач не був письмово повідомлений, хоча умови таких договорів містили зобов`язання банку повідомити боржника про зміну кредитора, реквізитів для погашення боргу та умов договору страхування.
Зазначає, що компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка мала право вимоги до відповідача у період із 19.02.2007 по 14.04.2016, не зареєстрована у Державному реєстрі фінансових установ та Державному реєстрі банків, у неї відсутня банківська ліцензія, а за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про таку юридичну особу відсутні. 
З наведених підстав, посилаючись на постанову Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №522/9066/16 та висновок додаткової судової економічної експертизи від 30.06.2020 №8, доводить, що у період із 19.02.2007 по 14.04.2016 компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» не мала правових підстав нараховувати відсотки, комісію, пеню та штрафи, приймати від ОСОБА_1 оплату за відсотками та тілом кредиту, здійснювати операції по стягненню коштів, пов`язаних зі страхуванням. 
Посилаючись на положення ч.2 ст.518, ст.599 ЦК України та висновки експерта №14 від 08.10.2018, №5 від 15.02.2019, №8 від 30.06.2020 доводить належність виконання ним кредитного зобов`язання та відсутність заборгованості за кредитним договором від 25.12.2006 №PLRMGK21367725станом на момент зворотного викупу ПАТ КБ «ПриватБанк» права вимоги за таким договором. 
Доводить, що районний суд не врахував наведені обставини та неправильно застосував ст.204 ЦК України, оскільки у спірних правовідносинах спростування презумпції правомірності указаних догорів не є необхідним, а її наявність, на думку відповідача, підтверджує належність виконання боржником кредитних зобов`язань.
Вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» обрало досудовий засіб задоволення своїх вимог, як кредитора, шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором від 25.12.2006 №PLRMGK21367725 на користь компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» після спливу менше двох місяців з моменту укладення кредитного договору. 
Звертає увагу, що згідно висновку експерта №8 від 30.06.2020, загальна сума сплачених позичальником коштів у період із 01.03.2007 (дата платежу продажу права вимоги банком компанії) по 14.04.2016 (дата зворотного викупу) склала 14 006,05 дол. США., тоді як боргові вимоги банку становить 9 966,25 дол. США, що свідчить про переплату в 4 039,80 дол. США. 
В обґрунтування порушення норм процесуального права посилається на відсутність доказів видачі позичальнику 2 600,00 дол. США на сплату страхових платежів, а також їх щорічне списання на загальну суму 717,24 дол. США усупереч умов кредитного договору, що встановлено висновком експерта №5 від 15.02.2019. 
Вважає, що районний суд безпідставно не прийняв до уваги висновки експерта №14 від 08.10.2018, №5 від 15.02.2019, №8 від 30.06.2020, якими спростовано наявність заборгованості за кредитом та встановлено переплату в розмірі 4 931,96 дол. США.
Заперечує висновки районного суду щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, обраховуючи початок перебігу строку із лютого 2007 року, коли позивач дізнався про порушене право та використав позасудовий порядок його відновлення, відступивши право вимоги за кредитним договором. 
17.03.2021 на електронну адресу апеляційного суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» на апеляційну скаргу, в якому банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Зазначає, що за умов укладених договорів купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19.02.2007 та 14.04.2016 до нового кредитора переходить лише право вимагати від боржника виконати своє грошове зобов`язання – повернути кредит та сплатити проценти за ним, що не відноситься до банківських операцій, які підлягають ліцензуванню. 
Відступлення права вимоги у спірних правовідносинах мало місце на підставі договорів купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги (цесії, а не факторингу), відтак, наявність у компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», як сторони договору відступлення, ліцензії на здійснення фінансових послуг не вимагається. 
Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази своєчасного та повного повернення відповідачем грошових коштів за кредитним договором у розмірі та на умовах, визначеним цим договором, ні первісному, ні новому кредитору, а тому твердження відповідача про необізнаність щодо зміни кредитора є безпідставними. 
Вважає висновки експерта, які знаходяться в матеріалах справи, такими, що не ґрунтуються на умовах кредитного договору, а тому не є доказами спростування розміру заборгованості, заявленого до стягнення.
Заперечує обґрунтування відповідачем початку перебігу строку позовної давності від дати відступлення права вимоги за кредитним договором, які не змінюють умов кредитного зобов`язання та строку його виконання. 
Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 19.12.2006 ОСОБА_1 заповнив та підписав анкету-заяву б/н ПриватБанк, якою підтвердив, що він ознайомився і згоден з умовами кредитування, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтвердив факт про надання йому повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку (а також його місцезнаходження), а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ним, в тому числі між зобов`язаннями Позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які Позичальник має право, та відомості про те, від кого Позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.
Згідно анкети-заяви від 19.12.2006 ОСОБА_1 просив надати йому кредит у валюті долари США терміном на 240 місяців для придбання житла на умовах: сума кредиту 10 000,00 долари США + страховка, зі сплатою відсотків у розмірі 0,84% +0,2% на місяць; рішенням ПриватБанк від 21.12.2006 схвалено для позичальника ОСОБА_1 такі умови кредитування: сума кредиту 10 000,00 дол. США, 10,08 % ставка, комісія 0,2, загальна прибутковість 17,94, заставна вартість майна 20 000,00 дол. США./а.с.149 т.1/
25.12.2006 між ПриватБанк та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №PLRMGK21367725, на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк із 25.12.2006 по 28.12.2026 включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 10 000,00 дол. США на наступні цілі: придбання однокімнатної квартири, а також у розмірі 2 600,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбаченому п.п.2.1.3, 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 цього договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця.
Сторони домовились, що у період сплати з 21 по 28 число кожного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 117,96 доларів США для погашення заборгованості по кредитному договору, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії (п.1.1 договору від 25.12.2006 №PLRMGK21367725).
Для виконання договору банк відкрив позичальнику: рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості; кредитний рахунок НОМЕР_2 ; рахунок по відсотках НОМЕР_3 ; рахунок по комісії та винагороді НОМЕР_4 . Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором виступає іпотека квартири: однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 (п.п. 1.2, 1.3 цього договору).
Згідно п.4.1 кредитного договору, при порушені позичальником будь-якого зобов`язання передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору, Банк має право, а позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки./а.с.12-13 т.1/
25.12.2006 між ЗАТ «Страхова компанія» «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_1 укладено договір страхування майна №PLRMGK00028305 та договір особистого страхування №PLRMLK00028306./а.с.150-153 т.1/
Згідно п.2.1.3 кредитного договору від 25.12.2006 №PLRMGK21367725, позичальник звернувся до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладеними згідно п.2.2.7 даного договору, і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно договорів страхування. Перерахування кредитних коштів банк зобов`язується провадити у випадку не пред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування.
Сторони домовились, що у разі ненадання позичальником банку підтверджуючого документу про сплату чергових страхових платежів за погодженими договорами страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту у відповідності до п.2.1.3 кредитного договору. Позичальник зобов`язується погасити суму кредиту, направлену на оплату страхового платежу, і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування Банком страхового платежу (п.2.2.7)./а.с.12-13 т.1/
19.02.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, включно із кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 /а.с.186-221 т.1/.
14.04.2016 між компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги щодо кредитного договору №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 /а.с. 222-237 т.1, а.с. 1-26 т.2/.
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10.11.2017 (справа №524/2425/17) у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів - відмовлено. Судовим рішенням встановлено, що із змісту кредитного договору не вбачається жодної умови, які законом визнаються несправедливими, як не вбачається і будь-яких інших несправедливих умов./а.с. 39-40 т.1/.
Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, що підтверджується заявою про видачу готівки №1 у розмірі 10 000,00 USD із особистим підписом позичальника та банківською випискою по рахунку НОМЕР_2 за період із 25.12.2006 по 26.09.2017./а.с.14, 111 т.1/
Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006 станом на 16.12.2016 становить 7 152,37 USD, що за курсом 26.29 відповідно службового розпорядження НБУ від 16.12.2016 становить 188 035,81 UAN, та складається із: 6 747,97 USD, що складає еквівалент 177 404,13 UAN – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 399,65 USD, що складає еквівалент 10 506,80 UAN, - загальний залишок заборгованості за процентами; 4,75 USD, що складає еквівалент 124,88UAN, - загальна сума нарахованої пені. До стягнення заявлено загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 6 747,97 USD, що складає еквівалент 177 404,13 UAN./а.с.4-10,11 т.1/
Повна інформація про рух коштів, всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей відображені у виписках по рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 : USDPLRM № НОМЕР_3 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 за період із 25.12.2006 по 26.09.2017./а.с.83-111 т.1/
Згідно висновку експерта №14 судової економічної експертизи, складеного 08.10.2018 судовим експертом Ліхтіною Л.Р., кредитний договір №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, укладений ПАТ КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_1 , передбачена сплата щомісячної комісії в розмірі 20,00 дол. США, договором не визначено які саме послуги надаються банком; відсутні дані про абсолютне подорожчання кредиту та реальну проценту ставку, розраховану з урахуванням супутніх платежів.
У результаті проведених експертних досліджень встановлено, що дані розрахунку заборгованості за договором №PLRMGK21367725, укладеного між ПриватБанк та клієнтом ОСОБА_1 станом на 16.12.2016, який доданий до позовної заяви, не відповідає даним обліку по наданому кредиту, зазначеному в виписці ПриватБанк за даним кредитом: в розрахунку відображено нарахування пені за відсутності даних про прострочку у виписці, сума нарахованих відсотків станом на 07.12.2016 не відповідає даним про нарахування відсотків за даними виписки. Розрахунок проведений з урахуванням нарахування та сплати щомісячної комісії в розмірі 20 дол.США, що суперечить положенням Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління НБУ від 10.05.2007 №168, відповідно до яких банки не мають права встановлювати платежі які споживач має сплатити на користь банку за дії, які вчинює на власну користь./а.с.118-123 т.1/
Згідно висновку експерта №5 додаткової судової економічної експертизи, складеного 15.02.2019 судовим експертом Ліхтіною Л.Р., проведеними експертними дослідженнями встановлено, що згідно виписки за кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, укладеним ПАТ КБ «ПриватБанк» із ОСОБА_1 , АТ «Приватбанк» проводилося щорічне списання страхових платежів, не передбачених умовами кредитного договору, шляхом проведення операції з видачі грошових коштів з каси банку в кореспонденції з рахунком НОМЕР_6 «рахунки філій» з формулюванням «кошти для сплати страхового платежу». Даних щодо осіб, якій видавалися грошові кошти з каси банку, не наведено. Відповідно до кореспонденції рахунків грошові кошти направлені на рахунки філій, відкритих в банку в кореспонденції з рахунком, на якому обліковуються видані кредити. Загальна сума списаних коштів в рахунок страхових платежів за період 2007-2016 рік становить 717,24 дол. США./а.с.142-143 т.1/
Згідно висновку експерта №8 додаткової судової економічної експертизи, складеної 30.06.2020 судовим експертом Ліхтіною Л.Р., проведеним експертним дослідженням встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» одержано від ОСОБА_1 та перераховано на рахунок № НОМЕР_7 , за твердженням АТ «ПриватБанк» на користь компанії «Юкрейн Мортгейдж Файненс ПІ-ЕЛ-СІ», яка заснована та регулюється законодавством Англії та Уєльсу) 14 006,05 доларів США, у тому числі коштів за нарахованими відсотками, комісією, пенею в сумі 10 997,33 дол. США (загальна сума перерахованих коштів 14 006,05 дол.США, зменшення тіла кредиту 3 008,72 дол. США) 
За таких умов ОСОБА_1 на момент зворотнього викупу боргових зобов`язань 14.04.2016 сума боргових зобов`язань за кредитом повністю погашена (продаж здійснено за 9 966,25 дол. США, сплачено за період із 01.03.2007 по 30.03.2016 (період, коли право вимоги за кредитом не належало АТ «Приватбанк») 14 006,05 доларів США). Сума переплати за кредитом на момент зворотнього викупу становить 4 039,8 дол.США.
За період із 25.12.2006 по 26.09.2017 АТ «ПиватБанк» нарахував страхових платежів у сумі 3 227,44 дол. США (збільшено тіло кредиту, при тому, що позичальник самостійно сплачував страхові платежі).
Позичальником сплачено щомісячної комісії в розмірі 20,00 дол. США у загальній сумі 2 420,00 дол. США, в тому числі у період володіння АТ ПриватБанк борговими вимогами за кредитом -240 дол. США.
ОСОБА_1 сплачено 892,16 дол. США, з них зараховано АТ «ПриватБанк» в рахунок сплати відсотків 484,89 дол. США, в рахунок сплати комісії 200 дол. США, в рахунок сплати пені – 161,64 дол. США.
На момент зворотнього викупу боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитом були повністю погашені, оплата в сумі 892,16 дол. США після зворотнього викупу є переплатою ОСОБА_1 за кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .
Загальна сума переплати за кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 становить 4 931,96 дол. США (4 039,8 дол. США (переплата за період викупу) + 892,16 дол. США (оплата після зворотнього викупу)./а.с.45-49 т.2/
18.12.2020 представником відповідача – адвокатом Масловою О.С. у промові в судових дебатах заявлено про застосування строку позовної давності./а.с.69-76 т.2/
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що позивачем доведено належними доказами, включно із первинними бухгалтерськими документами, неналежність виконання позичальником кредитних зобов`язань. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують самостійну сплату позичальником чергових страхових платежів, а надані ним експертні дослідження до уваги не прийняті, як такі, що спростовуються виписками по кредитному договору та суперечать умовам укладеного кредитного договору №PLRMGK21367725 від 25.12.2006.
Вирішуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, районний суд виходив із того, що кредитор на підставі ст.1050 ЦК України має право на дострокове повернення кредиту в судовому порядку, що не залежить від відступлення права вимоги за кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, оскільки укладені договори купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19.02.2007 та 14.04.2016 не змінюють умови кредитного зобов`язання, у тому числі строк його виконання.
Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із рішенням суду та переоцінки доказів.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статей 12,13,81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом із тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Реалізуючи право вимоги заборгованості за кредитним договором від 25.12.2006 №PLRMGK2136725, банком заявлено до стягнення 6 747,97 дол. СШАзаборгованості за тілом кредиту. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписки по картковому рахунку, в яких міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. 
За відсутності доказів своєчасного та повного повернення відповідачем кредитору грошових коштів за кредитним договором №PLRMGK21367725 від 25.12.2006 у розмірі та на умовах, визначеним цим договором, апеляційний суд вважає правильними висновки районного суду про доведеність заявлених вимог позову. 
Доводи апеляційної скарги з посиланням на експертні дослідження, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки спростовується виписками по кредитному договору та суперечать умовам укладеного кредитного договору №PLRMGK21367725 від 25.12.2006. 
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що у справі наявні лише копії експертних досліджень, висновки за якими не ґрунтується на умовах кредитного договору та договорів страхування, без дослідження всього обсягу матеріалів цивільної справи №524/782/17-ц, які для дослідження експерту не направлялися. До того ж питання, постановлене на вирішення експерта, зокрема, чи відповідають положення кредитного договору №PLRMGK21367725 від 25.12.2006 вимогам Закону України «Про захист прав споживачів, належить до правових та виходить за межі повноважень експерта, а відповідність правочину вимогам чинного законодавства встановлена судовим рішенням у справі №524/2425/17 та в силу ч.4 ст.82 ЦПК України його презумпція правомірності не потребує доказування.
Доводи апеляційної про те, що боржник не був письмово повідомлений про відступлення права вимоги, хоча умови таких договорів містили зобов`язання банку повідомити боржника про зміну кредитора, реквізитів для погашення боргу та умов договору страхування, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.
За змістом ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора відбувається без погодження боржника, оскільки така заміна не впливає на характер, обсяг і порядок виконання боржником своїх обов`язків, не погіршує його становища та не впливає на його інтереси. При цьому, у справі відсутні докази належності виконання кредитного зобов`язання, як по відношенню до первинного кредитора, так і того, на користь якого відступлено право вимоги.
Також неспроможними є доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі щодо відсутності у компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка мала право вимоги до відповідача у період із 19.02.2007 по 14.04.2016 статусу фінансової установи та банківської ліцензії, а також реєстрації її, як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Відповідно до п.11 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, фінансовими послугами вважаються послуги, зокрема з факторингу. Оскільки у спірних правовідносинах між АТ КБ «ПриватБанк» та компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Фінанс № 1 пі-ел-сі» укладено договір відступлення прав вимог (цесія), а не договір факторингу, то підстави для застосування положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» - відсутні.
При цьому, відповідачем не зазначено, яким чином указаний договір порушує його права та не надано доказів на підтвердження наявності в діях чи рішеннях банку при укладенні вказаного договору порушення його прав.
Крім того, за приписами статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитних договорів, а не договорів факторингу.
З наведених підстав колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що у період із 19.02.2007 по 14.04.2016 компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» не мала правових підстав нараховувати відсотки, комісію, пеню та штрафи, приймати від ОСОБА_1 оплату за відсотками та тілом кредиту, здійснювати операції по стягненню коштів, пов`язаних зі страхуванням. При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що повернення отриманих в кредит коштів та сплата процентів за ним не відноситься до банківських операцій, які підлягають ліцензування, а тому вимагати повернення боргу може не лише фінансова установа. 
       Стосовно доводів апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, обраховуючи початок перебігу строку із лютого 2007 року, коли банк дізнався про порушене право та використав позасудовий порядок його відновлення, відступивши право вимоги за кредитним договором, апеляційний суд зазначає наступне. 
       Відповідно до кредитного договору №PLRMGK21367725 від 25.12.2006 ОСОБА_1 отримав кредит у ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 12 600,00 дол. США на термін до 28.12.2026 та в силу вимог ст.1050 ЦК України не позбавлений можливості реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту в судовому порядку, тоді як відступлення права вимоги за кредитним договором не є досудовим врегулюванням спору. При цьому укладені договори купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19.02.2007 та 14.04.2016 не змінюють умови кредитного договору №PLRMGK21367725 від 25.12.2006, у тому числі строк виконання зобов`язання, що виключає підстави застосування наслідків спливу строку позовної давності.
Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, що викладені у промові в судових дебатах для суду першої інстанції, не ґрунтуються на законі та доказах та є його власними судженнями і оцінкою подій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга – без задоволення
Керуючись ст.ст. 367,368,374,375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Авозаводського районного суду м.Кременчука від 18 грудня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 17.03.2021.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська