ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/33/21  Номер провадження 33/814/193/21	Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В.  Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., за участю особи , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Кіндяка О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи , що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2021 року щодо 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
       Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та накладено на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 (десять тисяч двісті) з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень. .
Згідно з постановою судді, 25 грудня 2020 року о 20 год. 10 хв. в с. Копили по вул. Горького, буд. 70Б,  ОСОБА_1  керував транспортним засобом Skoda д.н.з.  НОМЕР_1  з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка мова, не стійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в ПОНД та продуття приладу алкотестер «Drager» №7510 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України. .
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати , а провадження у справі закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те , що він автомобілем не керував і відсутні докази цьому факту. Вказує на порушення фіксування адміністративного правопорушення. Зазначає також , що відсутня адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння , а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП.
Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні адвокат Кіндяк О.І. та особа , яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.
       Мотиви суду 
Заслухавши адвоката та особу , яка притягається до адміністративної відповідальності , вивчивши матеріали провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
       Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке він підданий адміністративному стягненню , за обставин викладених у постанові , є обґрунтованими , відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами , які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП. 
Зокрема такими доказами є протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №191353 від 25 грудня 2020 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 грудня 2020 року, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозапис з бодікамери №ВІ00005 та відеозапис з реєстратора «Falcon».
Натомість доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд вважає непереконливими.
Так доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цілому зводяться до заперечень факту керування транспортним засобом та відсутності адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в апеляційній скарзі не оспорюється, не перевіряються зазначені обставини і апеляційним судом.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги в частині встановлення факту керування транспортним засобом , апеляційний суд виходить із такого.
Як вже зазначено вище , доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом , на які послався суддя, є протокол про вчинення адміністративного правопорушення та відеозйомка з місця події.
Якщо звернутись до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення , то із нього вбачається , що ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із своїми правами , передбаченими ст.63 Конституції України , ст.268 КУпАП, маючи повне право та можливість надати пояснення щодо обставин , які йому ставляться за вину і в тому числі щодо керування транспортним засобом, від пояснень відмовився.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги апеляційним судом було повторно досліджено відеозапис фіксування правопорушення.
Переглядом відеозапису, апеляційним судом було встановлено , що ОСОБА_1 весь час свого спілкування із поліцейськими жодного разу не згадав , що автомобілем керувала якась інша особа , а не він. При цьому , варто звернути увагу , що на питання про наявність у нього клопотань , ОСОБА_1 відповів негативно. Під час оголошення протоколу він також не висловив своїх заперечень щодо факту керування саме ним транспортним засобом.
В апеляційному суді ОСОБА_1 та його адвокатом було заявлено клопотання про допит в якості свідка гр. ОСОБА_4 , який нібито керував транспортним засобом , в задоволенні якого було відмовлено.
В цьому контексті апеляційний суд звертає увагу , що вказана особа жодним чином не згадується ні в клопотаннях та поясненнях ОСОБА_1 в суді першої інстанції , ні в апеляційній скарзі.
Не є обґрунтованими на переконання апеляційного суду також і доводи автора апеляції щодо допущених порушень вимог законодавства під час фіксування правопорушення і в тому числі щодо нібито часткового відеозапису.
Не може апеляційний суд погодитись із доводами автора апеляції щодо відсутності адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.
       Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі – Закон № 2617 - VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.
       Закон № 2617 - VIII повинен був набрати чинності 1 січня 2020 р., проте був відтермінований і набрав чинності 1 липня 2020 р. Підпунктом 4 пункту 1 розділу 1 цього закону були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення (Відомості Верховної Ради УРСР, 1984 р., додаток до № 51, ст. 1122), стаття 130 викладена в такій редакції:
       «Стаття 130. Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
       Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -
       тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.        
       Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами, -
       тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.
       Уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, -
       тягне за собою накладення штрафу на судноводіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки».
       Крім того, згідно із пунктом 171 пункту 2 цього закону Кримінальний кодекс України (Відомості Верховної Ради, 2001 р. № 25-26, ст. 131) доповнений статтею 286-1 такого змісту:
       «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
       Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування -
       караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
       Ті самі дії, вчинені повторно, -
караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років».
       Отже, після набрання чинності Закону № 2617 – VIII, з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за ст. 130 КУпАП перестала існувати.
       Відповідальність за ці дії була криміналізована та передбачена ст. 286-1 КК України, тобто відбулося посилення відповідальності за ці делікти від адміністративної до кримінальної.
       Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння , посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. 
       Законом України від 17 червня 2020 р. № 720-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 03 липня 2020 р. були внесені зміни до закону №2617-VIII. Підпунктом 117 розділу 1 Закону № 720-IX у розділі 1 Закону України «Про внесення змін до деяких актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617 - VIII) у пункті 1; підпункти 2-4,7 виключено.
       Саме підпункт 4 пункту 1 і запроваджував нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка вступала в силу з 01 липня 2020 р. і не передбачала адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
        Крім того, у пункті 2 розділу 1 Закону № 2617-VIII виключено підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207. Саме підпунктом 171 доповнювався КК України статтею 286-1 Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
       Отже, з 03 липня 2020 р. з часу набрання чинності Закону України № 720-IX кримінальна відповідальність за ст. 286-1 КК України відсутня, оскільки відбувалась декриміналізація цього суспільно небезпечного діяння.
       Натомість існує адміністративна відповідальність з 03 липня 2020 р. за ст. 130 КУпАП в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII.
Таким чином апеляційний суд приходить до висновку , що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням положень ст.33 КУпАП.
Істотних порушень вимог законодавства про адміністративні правопорушення , які були б допущені суддею суду першої інстанції , апеляційним судом не встановлено.
Отже апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення , а постанову судді щодо нього , без змін.
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2021 року щодо нього- без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Рябішин