02.02.21
22-ц/812/279/21
Провадження №22-ц/812/279/21 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

       02 лютого 2021 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №482/1677/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Новоодеський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Сергієнка Сергія Анатолійовича у приміщенні цього суду 04 грудня 2020 року, повний текст якого складений в той же день, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, 
в с т а н о в и л а :

       У вересні 2020 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.
       Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі з 06 грудня 2017 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання своєї дитини. Матеріальну допомогу та інші засоби для існування не надає. Крім того, відповідач також ухиляється від утримання позивачки, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за їх дитиною та отримує допомогу 860 грн., що є недостатньою для утримання дитини. Позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. 
       Посилаючись на викладене, позивачка просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку. 
       Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю.
       Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву у визначений строк на адресу суду не надав. Проте позивачем 04 грудня 2020 року подано заяву, в якій він виклав свою позицію, щодо позовних вимог ОСОБА_2 , просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на неспроможність надавати дружині утримання.
       Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2020 р. позовні вимоги задоволені частково.
       Постановлено стягувати щомісячно з  ОСОБА_1  аліменти на користь  ОСОБА_2  на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку до досягнення  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 29 вересня 2020 р.
       Суд також допустив негайне виконання судового рішення в межах платежу за один місяць та стягнув з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. 
       Рішення суду мотивовано тим, що позивачка в силу положень статті 84 СК України має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Суд враховував позицію відповідача, викладену у заяві, і прийняв до уваги те, що у нього є також обов`язок утримання спільного з позивачем сина та непрацездатної матері. Однак суд звернув увагу на те, що відсутність офіційного працевлаштування не є беззаперечним доказом відсутності можливості надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку. Так, відповідач може мати інші, альтернативні види заробітку, майно яке приносить дохід тощо. Крім того позивачем не надано довідки з державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України, на яку він посилається у своїй заяві.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх обставин справи та доказів. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд дійшов помилкових висновків про наявність у відповідача змоги надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки остання не довела спроможність відповідача надавати допомогу, не врахував при цьому, що у відповідача відсутні доходи, на підтвердження чого надані докази, а також є обов`язки з утримання малолітнього сина та непрацездатної матері, а тому просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
              Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами  ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону.
       Як вбачається з матеріалів справи і таке встановили суди першої та апеляційної інстанцій, сторони з 06 грудня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 . Батько дитини – відповідач по справі з сім`єю не проживає. 
Дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює, доглядає дитину. 
Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_2 вказувала, що її чоловік та батько дитини ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги на її утримання, через що позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.
Таким чином, між сторонами виник спір стосовно надання відповідачем утримання позивачці як дружині, яка доглядає дитину до трьох років. 
Відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований.
Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Підстави для припинення такого права передбачені ст. 85 СК України: право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, а також право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини.
Порядок та способи сплати аліментів подружжю визначені законодавством наступним чином.
Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини 1-3 статті 77 СК України).
За рішенням суду розмір аліментів присуджується одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (частини 1-3 статті 80 СК України).
Таким чином, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу, через що вимоги позивачки, з якою проживає їх з відповідачем син, який не досяг трьох років, є обґрунтованими з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 є працездатною особою, тобто має можливість надавати дружині матеріальну допомогу. 
За такого суд першої інстанції, проаналізувавши надані сторонами докази, повно та всебічно встановив обставини справи, правильно визначився з характером спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, яка в силу статті 84 СК України має право на таке утримання. 
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини, суд першої інстанції, правильно застосувавши наведенні вище положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 вересня 2020 року до досягнення дитиною трирічного віку – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Аргументи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача із стягненням аліментів на утримання дружини через недоведеність можливості відповідача надавати таке утримання та наявності у відповідача обов`язку з утримання малолітнього сина та непрацездатної матері.
Колегія суддів такі аргументи відхиляє як безпідставні. 
Так, відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини у розмірі, який визначений судом, ним не надано. Також апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що відсутність офіційного працевлаштування відповідача не є беззаперечним доказом відсутності можливості надавати допомогу дружині. Зокрема відповідачем не надано доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин як то стан здоров`я тощо. 
Також суд при визначенні розміру утримання дружині врахував доводи ОСОБА_1 про його обв`язок надавати утримання також малолітньому синові та матері.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що внаслідок стягнення з відповідача 1/6 частини заробітку на утримання позивачки розмір сукупних аліментів з урахуванням тих, які він повинен сплачувати на утримання малолітнього сина та матері, становитиме більше половини від усіх видів доходів, то таке твердження не заслуговує на увагу, оскільки на день ухвалення рішення по справі відсутні відомості про стягнення з ОСОБА_1 будь-яких аліментів. 
За такого суд правильно вважав, що є підстави для стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, оскільки саме такий розмір відповідає інтересам дружини, обов`язку відповідача з її утримання та не призведе до порушення прав ОСОБА_1 .
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 ст. 141 ЦПК України).
Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, судові витрати покладаються на відповідача, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат апеляційним судом. 
Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Ж.М. Яворська

Л.М. Царюк

____________________________________
Повний текст постанови складений 02 лютого 2021 року