УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-421/2012 (2-2585/11)
провадження № 61-48 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року та на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельним ресурсам, приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Наталія Віталіївна, комунальне підприємство «Водоканал», відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Зубова Антоніна Олексіївна про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання дійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку, встановлення постійного земельного сервітуту та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», комунальне підприємство «Водоканал», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Наталія Віталіївна про стягнення грошових коштів,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У 2012 році ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, визнання дійсним правочину щодо купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку, встановлення постійного земельного сервітуту.
 
У 2012 році ОСОБА_1 подала зустрічний позов про стягнення грошових коштів.
 
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від                     20 листопада 2012 року в складі судді Баранова В. І. позов ОСОБА_2 задоволено частково:
-          визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 600 м2 по АДРЕСА_1 та на якій розташований житловий будинок загальною площею 25,2 м2, з моменту укладення договору купівлі-продажу від 10 листопада 2006 року;
-          визнано недійсним договір дарування спірної земельної ділянки площею                     600,14 м2, укладений 25 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ;
-          встановлено постійний земельний сервітут, а саме право                     ОСОБА_2 на експлуатацію трубопроводів з газопостачання, водопостачання по земельній ділянці, площею 55,972 м2, яка розташована по АДРЕСА_2 , та належить                 ОСОБА_1 для можливості експлуатації спірного житлового будинку, який належить ОСОБА_2 із внесенням плати в розмірі ставки земельного податку, який повинен бути розрахований із урахуванням розміру земельної ділянки. У задоволенні іншої частини позову відмовлено;
 
у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ВАТ «Мелітопольгаз», КП «Водоканал», приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Бєднова Н. В. про стягнення грошових коштів відмовлено.
 
Не погоджуючись із указаним рішенням, 05 жовтня 2020 року                    ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за якою ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року в складі судді Маловічко С. В. у відкритті апеляційного провадження відмовлено.
 
Апеляційний суд виходив із того, що 04 січня 2013 року ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 20212 року, за результатами якої оскаржуване рішення суду першої інстанції залишено без змін. Після цього ОСОБА_1 неодноразово подавала апеляційні скарги на рішення  Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада                     2020 року, за результатами яких їй було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Оскільки 05 жовтня 2012 року ОСОБА_1 вшосте подала апеляційну скаргу на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, наявні передбачені пунктом 3 частиною першою статті 358 ЦПК України підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.  
 
29 грудня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення. Зазначає, що судом першої інстанції неправомірно з неї як з особи з інвалідністю ІІ групи стягнуто судовий збір, а тому рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від  20 листопада 2012 року підлягає скасуванню в апеляційному порядку.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить про те, що ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року у цій справі відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада                  2012 року залишено без змін.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2013 року відмовлено.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада                     2012 року слід відмовити, оскільки така скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.  
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Апеляційний суд установивши, що ОСОБА_1 неодноразово оскаржувала рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року до апеляційного суду та їй було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.
 
Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні. 
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
 
Керуючись частинами другою, четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року та на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2020 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Крат
 
                                                                                                                       М. М. Русинчук