ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 січня 2021 року                                                                   м. Чернівці
справа № 727/10655/18
провадження 22-ц/822/83/21
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Височанської Н.К.
секретар Собчук І.Ю. 
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 грудня 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В жовтня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк»  звернувся в суд  з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтував слідуючими обставинами.
12.03.2010 року відповідач уклав з ним кредитний договір, за яким отримав кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Порядок, строки повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені Договором.
Відповідач свої обов`язки по договору виконує неналежним чином, прострочена заборгованість станом на 18 вересня 2018 року становила 20069,81 грн., яка складається з 544,80 грн. по тілу кредиту, 4406,69 грн. по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 13686,42 грн. нарахованої пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 931,90 грн. штрафу (процентна складова).
Позивач просив стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати по справі.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 30.11.2018 року позовні вимоги банку задоволено частково. Ухвалою суду від 25.02.2019 року дане заочне рішення скасовано.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 544 (п`ятсот сорок чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 47 (сорок сім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.
В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 грудня 2019 року в частині не задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк»  та ухвалити в цій частині нове рішення яким задовольнити позовні вимоги АТКБ «Приватбанк» в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
АТ КБ «Приватбанк» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені рішення належним чином не перевірив доводів, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором.
       Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок, що до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту, а для стягнення відсотків підстави відсутні, оскільки надані Банком Умови та Правила та Тарифи не містять підпису відповідача, а тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору.
       До суду була надана копія заяви, в якій відповідач особистим підписом засвідчив, що «Я згоден, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між мною та Банком договір про надання банківських послуг».
       Відсутність підпису Позичальника на Умовах та правилах та тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він ознайомлений з відповідними документами, а отже повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк».
Просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення. Посилається на те, що аргументи АТ КБ «ПриватБанк» викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Вказує на те, що не підписував жодні Тарифи чи Умови, тому не визнає їх частиною договору, що був укладений між ним та АТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання заяви анкети. Відповідно відсутні підстави вважати, що було обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів та користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів)за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
    Судом встановлено що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 12.03.2010 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У заяві вказано, що відповідач, підписавши цю заяву, ознайомився та згоден з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті www.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір про надання банківських послуг.
Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 18 вересня 2018 року становила 20069,81 грн., з яких: 544,80 грн. – по тілу кредиту, 4406,69 грн. – заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 13686,42 грн. – пеня, 500,00 грн. – штраф (фіксована частина), 931,90 грн. – штраф (процентна складова).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національно банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Судом встановлено що в заяві позичальника від 12.03.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти, пеню та комісію за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.03.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.
Стягнувши з відповідача розмір кредитної заборгованості (тіло кредиту), суд першої інстанції відмовив у задоволенні інших вимог через їх недоведеність позивачем, апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.        
Частиною 2 стаття 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Пред`являючи позов про стягнення кредитної заборгованості, банк до позовної заяви додав ксерокопіюдовідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яку неможливо прочитати, як і встановити розмір базової процентної ставки за користування кредитом, тому ксерокопія довідки не може вважатися належним доказом оскільки: належним чином не завірена відповідно до ст. 95 ЦПК України, а також не читабельна, що унеможливлює її дослідження та надання даному доказу оцінки при дослідженні матеріалів справи. 
Також слід заначити, що ксерокопія про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 55 днів пільгового періоду датована 30.03.13р., а анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.03.2010 року, що свідчить про те, що дана довідка не є додатком до саме цієї анкети – заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.03.2010 р.
Враховуючи зазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, та штрафних санкцій (пені та штрафів).
Отже, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач не довів тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог.
Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Головуючий                                             І.Б. Перепелюк
Судді:                                                 Н.К. Височанська 
                                                               І.Н. Лисак