ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2021 р.           Справа№ 910/5684/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Євсікова О.О.
суддів:            Андрієнка  В.В. 
          Попікової О.В. 
 
за участю:
секретаря судового засідання: Кульчицької І.А.,
представників сторін:
позивача:                    Титаренко Д.С.,
відповідача-1:          Тарасенков В.В.,
відповідача-2:          не з`явилися,
розглянувши апеляційну скаргу 
Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 
у справі № 910/5684/20 (суддя Зеленіна Н.І.)
за позовом          Компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед 
до          1. Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон"
про                    розірвання договору та стягнення 202.051,22 дол США,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 зупинено провадження у справі №910/5684/20 до вирішення Господарським судом справи №910/15496/20 за позовом Ель Пасадена Інвест Лімітед до АТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "ФК "Фінілон" про визнання договору переведення боргу недійсним.
Ухвала суду мотивована тим, що розгляд цієї справи є об`єктивно неможливим до вирішення іншої справи №910/15496/20, що розглядається у порядку господарського судочинства.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Андрієнко В.В., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2020 поновлено АТ КБ "Приватбанк" пропущений строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/5684/20; ухвалено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 розгляд справи призначено на 08.02.2021.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Андрієнко В.В., Попікова О.В. (у зв`язку з відпусткою судді Кропивної Л.В.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/5684/20 до провадження у визначеному складі суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 відкладено судове засідання на 03.03.2021; витребувано у Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 справу №910/5684/20 за позовом Компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про розірвання договору та стягнення 202.051,22 дол США.
Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявність господарської справи №910/15496/20 не є підставою, за якою провадження у даній справі підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки наявні в даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У зв`язку з цим апелянт вважає, що суд першої інстанції не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду даної господарської справи.
Також апелянт зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 227 та пунктом 1 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу. У даному випадку, за твердженням апелянта, місцевий суд зупинив провадження у справі на стадії її розгляду по суті з підстав, не передбачених ч. 3 ст. 195 ГПК України
У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і просив залишити вказану ухвалу без змін.
У судовому засіданні 03.03.2021 представник відповідача-1 надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити  апеляційну скаргу.
Представник позивача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Представники відповідача-2 у судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності вказаних представників.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/5684/20 за позовом Компанії Ель Пасадена Інвест Лімітед до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон", про розірвання договору банківського рахунка №DI296N від 20.09.2006 та стягнення 202.051,22 дол. США.
Ухвалою від 23.09.2020 третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" залучено до участі у справі як співвідповідача.
Протокольною ухвалою від 15.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.11.2020.
17.11.2020 від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/5684/20 до набрання законної сили рішенням суду у справі №910/15496/20.
18.11.2020 місцевий суд розглянув клопотання позивача про зупинення провадження і дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.
Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/15496/20 за позовом Ель Пасадена Інвест Лімітед до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про визнання недійсним договору від 17.11.2014 переведення боргу в частині, що стосується будь-яких прав чи зобов`язань за договором банківського рахунка №DI296N від 20.09.2006.
За результатами розгляду справи №910/15496/20 може вирішитися питання про належного відповідача у справі №910/5684/20.
Згідно з ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Як передбачено ч. 1 ст. 196 ГПК України, розгляд справи відбувається у судовому засіданні.
Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 201 ГПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому цим Кодексом. З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.
З урахуванням наведених положень законодавства місцевий суд відзначив, що розгляд справи по суті не розпочинається з дати закриття підготовчого засідання у випадку призначення справи до розгляду по суті на іншу дату та постановлення відповідної ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
У зв`язку з викладеним місцевий суд відхилив твердження представників відповідача щодо неможливості розгляду клопотання про зупинення провадження у справі через те, що вона перебуває на стадії судового розгляду.
В оскаржуваній ухвалі також зазначено, що позивач 17.11.2020 до оголошення головуючим судового засідання відкритим та до початку розгляду справи по суті через канцелярію суду подав клопотання про зупинення провадження у справі №910/5684/20.
Як зазначає позивач у клопотанні, до закриття підготовчого провадження у справі №910/5684/20 ним не було отримано ухвалу про відкриття провадження у справі №910/15496/20, а тому він не міг подати протягом підготовчого провадження клопотання про зупинення провадження у справі №910/5684/20.
З урахуванням наведеного місцевий суд дійшов висновку, що спір у справі №910/5684/20 неможливо вирішити до вирішення справи Господарського суду міста Києва №910/15496/20, а тому провадження у справі підлягає зупиненню.

Колегія суддів вважає висновок місцевого суду про наявність у даному випадку процесуальних підстав для зупинення провадження у справі помилковим з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3  ст. 195 ГПК  України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227  та пунктом 1 частини першої статті  228  цього  Кодексу.
Суд відзначає, що цими нормами законодавець встановив вичерпний перелік підстав для зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті, який розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, згідно з п. п. 1 - 3 ч. 1  ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:
1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;
2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;
3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Крім того пунктом 1 частини 1  ст. 228 ГПК України  встановлено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі.
В контексті з`ясування можливості зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті колегія суддів вважає за доцільне також звернути увагу на таке.
Відповідно до ч. 1  ст. 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити  до закінчення підготовчого провадження  та початку судового розгляду справи по суті.
Частиною 3 статті 201 ГПК України унормовано, що з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.
Між тим, статтею 194 ГПК України визначено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавець чітко встановлює строки для вчинення певних процесуальних дій, визначаючи їх, в т.ч. і певними стадіями судового процесу.
При цьому законодавець визначає як повноваження суду, межі вчинення відповідних дій, так і розрізняє строки їх здійснення: «до закінчення підготовчого провадження» , «до початку судового розгляду справи по суті»,  «на стадії розгляду справи по суті».
Таким чином, що стосується питання, яке підлягає дослідженню у цій справі, зокрема, право суду на зупинення провадження у справі «на стадії її розгляду по суті», зазначене право суду, виходячи з положень ч. 3  ст. 195 ГПК  України, обмежується як вичерпним переліком підстав зупинення, так і вчиненням цієї процесуальної дії на певній стадії судового процесу - «на стадії її розгляду по суті».
Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи, протокольною ухвалою від 15.10.2020 місцевий суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.10.2020, т. 1 а. с. 240-241) до судового розгляду по суті 18.11.2020 (т. 1 а. с. 286 - 287).
17.11.2020 позивач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі.
Судове засідання від 18.11.2020 місцевий суд розпочав з того, що оголосив, яка справа слухається (в протоколі це зафіксовано як «Відкриття судового засідання»); перевірив явку учасників судового процесу та встановив осіб, що прибули до судового засідання; оголосив склад суду, з`ясував наявність відводів; з`ясував наявність заяв та клопотань учасників судового процесу; з`ясував наявність клопотання позивача про зупинення провадження, перейшов до його розгляду і у подальшому задовольнив його, заслухавши думку представників сторін, що зафіксовано протоколом судового засідання (т. 1 а. с. 336 -337) та аудіозаписом судового засідання.
Як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 201 ГПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. Секретар судового засідання доповідає суду, хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання в порядку, передбаченому цим Кодексом. З оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. Головуючий встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевіряє повноваження представників.
Відтак наведеними вище обставинами підтверджується, що суд першої інстанції 18.11.2020 фактично відкрив судове засідання, адже без його відкриття неможливо вчиняти процесуальні дії, в т. ч. за участі представників сторін, перелічені як у ст. 201 ГПК України, так і у протоколі засідання. А отже суд розпочав розгляд справи по суті.
При цьому колегія суддів відхиляє послання представника позивача на те, що місцевий суд не озвучив конкретної фрази про «оголошення судового засідання відкритим», з огляду на таке. Параграф 2 Глави 6 «Розгляд справи по суті» ГПК України не встановлює чіткого правила щодо того, яким чином (в який спосіб чи якою дією суду) відкривається судове засідання. Зокрема, ГПК України не містить і правила щодо необхідності вживати певну фразу для того, щоб всі особи, які беруть участь в засіданні, в т. ч. секретар судового засідання, зрозуміли, що засідання відкрито. Разом з тим в даному випадку зафіксоване протоколом та аудіозаписом оголошення головуючим на самому початку судового засіданні того, яка справа розглядатиметься, свідчить про фактичне відкриття засідання. Як про це свідчать і наступні згадані вище процесуальні дії.

Апеляційний суд враховує правову позицію, викладену в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.11.2018 у справі № 910/22824/17, про те, що розгляд справи по суті не розпочинається з дати закриття підготовчого засідання у випадку призначення справи до розгляду по суті на іншу дату та постановлення відповідної ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Водночас апеляційний суд відзначає, що в цій справі Верховний Суд досліджував, з наданням відповідних висновків, питання можливості задоволення заяви позивача, поданої після прийняття судом ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на іншу дату, про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Крім того чинний ГПК України взагалі не забороняє учасникам справи подавати заяви і клопотання у зазначений проміжок часу. Адже розгляд саме таких заяв і клопотань регламентується ст. 207 параграфу 2 Глави 6 «Розгляд справи по суті» ГПК України, відповідно до якої головуючий суддя, після вчинення процесуальних дій, передбачених ст. ст. 201-206, з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Отже, в даній справі позивач мав право подати клопотання про зупинення провадження у справі після закриття підготовчого провадження. Але результат його розгляду, зважаючи на вказані заявником підстави для зупинення, визначається з урахуванням вимог ч. 3 ст. 195 ГПК України.
Колегія суддів констатує, що для застосування цієї норми вирішальне значення має така стадія судового процесу як розгляд справи по суті, котра, зважаючи на умови ст. 201 ГПК України, у даній справі, як встановлено судом апеляційної інстанції, на момент постановлення оскарженої ухвали вже настала.
Тобто право суду на зупинення провадження у справі 18.11.2020, зважаючи на вичерпний перелік підстав зупинення, невід`ємно пов`язане із моментом переходу до розгляду справи по суті.
Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, після початку розгляду справи по суті суд першої інстанції мав право зупинити провадження у справі виключно з підстав, встановлених пунктами 1-3 ч. 1 ст.  227  та п. 1 ч. 1 ст. 228  ГПК України, які розширеному тлумаченню не підлягають, а в іншому випадку - мав відмовити у задоволенні клопотання.
Разом з тим під час розгляду справи по суті суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3  ст. 195 ГПК України постановив ухвалу про зупинення провадження у справі з підстави, визначеної п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Таким чином на стадії розгляду справи по суті у суду першої інстанції були відсутні процесуально-правові підстави для зупинення провадження у справі.
На переконання колегії суддів, зазначені процесуальні порушення слугують самостійною та достатньою  підставою для скасування ухвали суду з передачею справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як зазначено у ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.  У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як зазначалось вище, пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів відзначає, що в ході підготовчого провадження позивач неодноразово звертався до суду з клопотаннями в порядку ч. 3 ст. 46 та ч. 3 ст. 237 ГПК України, у яких просив визнати недійсним договір від 17.11.2014 переведення боргу в частині, що стосується будь-яких прав чи зобов`язань за договором банківського рахунка №DI296N від 20.09.2006 (заяви позивача від 22.06.2020, від 23.06.2020, від 27.08.2020).
Однак місцевий суд увалами від 05.08.2020 та від 23.09.2020 відмовив у прийняті вказаних заяв позивача, виходячи, серед іншого, із того, що даний спір можливо вирішити без з`ясування обставин, які можуть бути встановлені під час розгляду вимоги про визнання недійсним договору від 17.11.2014 переведення боргу в частині, що стосується будь-яких прав чи зобов`язань за договором банківського рахунка №DI296N від 20.09.2006. 
Беручи до уваги вказані обставини, колегія суддів дійшов висновку, що у позивача було достатньо часу для подання окремого позову про визнання угоди недійсною і заявлення клопотання про зупинення провадження (на стадії підготовчого) у справі №910/5486/20.
Відтак суд апеляційної інстанції вважає ґрунтовними аргументи скаржника про порушення у застосуванні п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України. Суд першої інстанції, обмежившись посиланнями на предмет розглядуваного позову у господарській справі  №910/15496/20, за мотивами ухвали не зазначив та не навів переліку обставин, які неможливо встановити у господарській справі №910/5486/20; у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили означеним судовим рішенням в іншій справі.
При цьому посилання місцевого суду в оскарженій ухвалі на те, що за результатами розгляду справи №910/15496/20 може вирішитися питання про належного відповідача у справі №910/5684/20, апеляційний суд сприймає критично. Адже і у справі 910/15496/20, і у справі 910/5486/20 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» мають однаковий процесуальний статус відповідачів. 

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (ст. 280 ГПК України).
Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З урахуванням наведеного ухвала місцевого суду про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд до місцевого суду.
Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу місцевим судом відповідно до ст. 129 ГПК України за результатами подальшого розгляду справи.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/5684/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №910/5684/20 скасувати.

3. Справу №910/5684/20 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 09.03.2021. 

Головуючий суддя                                                            О.О. Євсіков 

Судді                                                                                В.В.Андрієнко

                                                                                О.В. Попікова