Дата документу 01.02.2021 Справа № 332/1683/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №332/1683/18        Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження № 22-ц/807/373/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» лютого 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що ОСОБА_1 на підставі заяви б/н від 18.01.2010 року отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору.
При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.02.2018 року має заборгованість 74786,20 грн., яка складається з наступного: 1911,13 грн. - заборгованість за кредитом; 64170,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4666,91 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3537,44 грн. - штраф (процентна складова).
На підставі зазначеного просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18.01.2010 року у розмірі 74786,20 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року позов задоволено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року задоволено. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 квітня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1911,13 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором та 375,37 грн. судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на згоду відповідача з умовами кредитування, підписання відповідачем довідки про умови кредитування, доведеність позовних вимог, просило скасувати рішення суду в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, в іншій частині рішення залишити без змін, стягнути з відповідача судовий збір.

ОСОБА_1 правд відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору, Умови та правила надання банківських послуг ним не підписувались.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2020 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 січня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає. 

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із Заявою б/н про видачу кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (далі - Заява), що підтверджується її підписом під заявою (т. 1 а.с.7).

З Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (далі-Довідка), яка підписана позичальником ОСОБА_1 17.01.2010 року вбачається, що сторони узгодили розмір процентів за користування кредитними коштами 2,5% на місяць (30% річних) на залишок заборгованості, розмір мінімального щомісячного платежу (7% від заборгованості але не менш ніж 50 грн. та не більше ніж залишок заборгованості) та строки внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітнім, штраф при порушенні позичальником строків виконання будь-якого зобов`язання, передбаченого договором більш ніж на 90 днів, в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків, пеню (т. 1 а.с.8).

Заява також містить зазначення розміру процентів за користування кредитними коштами 2,5% на місяць.

Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 28.02.2018 року становить 74786,20 грн., яка складається з наступного: 1911,13 грн. - заборгованість за кредитом; 64170,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4666,91 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3537,44 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом розрахунку заборгованості (т. 1 а.с.4-6) та Виписки з особового рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с.149-155) вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, а також періодично сплачувала суми на погашення кредиту, починаючи з моменту укладання кредитного договору. Останній платіж в сумі 33,09 гривень ОСОБА_1 здійснив 08 листопада 2015 року. 

Виписки по рахунках/карткам ПАТ КБ «ПриватБанк» є належними та допустимими доказами, що підтверджується Постановою Вищого Господарського суду України від 13.11.2014 р. у справі № 908/4154/13 щодо надання Банком кредитних коштів Клієнту, отримання і використання таких коштів Клієнтом, нарахування Банком відсотків, комісії, пені, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. п. 5.1, 5.4, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2006 р. інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 1911,13 грн.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незміною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений в договорі розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У правовому висновку Великої Палати Верховного Суду по справі №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18 від 28 березня 2018 року зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 

Довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що ОСОБА_1 отримав дві картки: № НОМЕР_1 - основна картка, а також № НОМЕР_2 зі строком дії до останнього дня березня 2016 року (т. 1 а.с.156). 

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що підписані позичальником ОСОБА_1 . Заява та Довідка містить базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами - 2,5 % на місяць (30 % на рік ).

При цьому використання позивачем відсоткової ставки в розмірі більшому, ніж 30 % на рік без погодження з позичальником  ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону та не узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05.03.2018 року по справі №192/156/17-ц, від 16.01.2018року по справі №128/4810/15-ц, від 30.01.2018 року по справі №128/4810/15-ц, від 18.04.2018 року по справі №234/10860/16-ц та від 11.07.2018 року у справі №356/1261/16-ц.

З наданого банком розрахунку заборгованості, вбачається, що в період з 18 січня 2010 року по 31 серпня 2014 року банк нараховував проценти за договором, укладеним між сторонами з відсотковою ставкою 30 % річних, проте, починаючи з 01 вересня 2014 року, процентна ставка збільшена банком до 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року - до 43,20% річних, що не відповідає умовам договору, укладеного між сторонами, та вимогам ст.1056-1 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням відсоткової ставки, яка зазначена в заяві позичальника та підписана ОСОБА_1 , а саме 2,5% на місяць, що становить 30% на рік, розрахунок відсотків за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2016 року (закінчення строку дії останньої картки) здійснюється за формулою: тіло кредиту х процентна ставка х кількість днів : 360 днів : 100.

1911,13 грн. (тіло кредиту) х 30 х 577 дні (період з 01.09.2014 року по 31.03.2016 року) : 360 днів : 100 = 918,93 грн. 

Відтак загальна заборгованість за процентами за кредитним договором, укладеним між сторонами, на час закінчення строку кредитування 31 березня 2016 року становить 1697,18 грн. (778,25 грн. (заборгованість за процентами станом на 31.08.2014 року) + 918,93 (заборгованість за процентами за період з 01.09.2014 року по 31.03.2016 року) = 1697,18 грн.).

Відмовляючи в задоволенні позову банку про стягнення заборгованості за процентами в повному обсязі, суд першої інстанції вищезазначені обставини справи не врахував.

Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо безпідставної відмови судом в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею та комісією в сумі 4666,91 грн. та штрафів відповідно до умов договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 3537,44 грн. - штраф (процентна складова) знайшли часткове підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення та у той самий час, передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 90 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи зміст Довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», колегія суддів вважає, що в даному випадку неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування, у зв`язку з чим не підлягає стягненню пеня (комісія) в розмірі 4666,91 грн., оскільки за цей же період суд вважає необхідним і обґрунтованим стягнути штраф у сумі 500 грн. (фіксована частина), - штраф (процентна складова - 180,42 грн. (1911,13 грн. (заборгованість за кредитом) + 1697,18 грн. (заборгованість за відсотками)) : 100 х 5 = 180,42 грн.).

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів відповідно до п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 1697,18 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 180,42 грн. В іншій частині позову про стягнення з  ОСОБА_1  заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів - відмовити.

Рішення суду в частині задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом сторонами не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.

Окрім того, апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині стягнення з банку на користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Посилання на таку незгоду в поясненнях до апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не подавались доповнення або зміни до апеляційної скарги в порядку ст. 364 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України АТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 158,13 грн., суми судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 237,20 грн., всього 395,33? грн.

Також, ОСОБА_1 має право на компенсацію позивачем суми судового збору, сплаченого за подання заяви про перегляд заочного рішення суду, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 396,31 грн.

Отже, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,98 грн. (396,31 грн. - 395,33 грн.)

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року у цій справі в частині позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та штрафів скасувати та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами кредитним договором, пені та штрафів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 18 січня 2010 року заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 1697 (тисяча шістсот дев`яносто сім) гривень 18 копійки, штраф (фіксована частина) в сумі 500 (п`ятсот) гривень, штраф (процентна складова) в сумі 180 (сто вісімдесят) гривень 42 копійки.
В іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами кредитним договором, пені та штрафів відмовити.
Рішення суду в частині задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитом та компенсацію витрат на правничу допомогу сторонами не оскаржувалось та не переглядалось в апеляційному порядку.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір 0,98 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова