ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2021 р.           Справа№ 911/2450/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Демидової А.М. 
          Ходаківської І.П. 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 (повне рішення складено 02.10.2020)
у справі № 911/2450/19 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"
до 1. Фізичної особи-підприємця Семенця Миколи Володимировича,
2. ОСОБА_1 
про стягнення 149  581,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк"/позивач) до Фізичної особи-підприємця Семенця Миколи Володимировича (далі - ФОП Семенець М.В./відповідач 1) та ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1/відповідач 2) про солідарне стягнення з відповідачів 149 581,49 грн. заборгованості за договором №KIBZLON06932 від 24.11.2016, з яких 149 178,88 грн. заборгованості за кредитом та 402,61 грн. заборгованості за відсотками.
Позовні вимоги обґрунтовані обставинами порушення відповідачем 1 грошового обов`язку щодо повернення кредиту, отриманого за договором №   KIBZLON06932 від 24.11.2016, як основного зобов`язання, та, надалі, невиконання відповідачем 2, як поручителем, взятих на себе обов`язків згідно договору поруки №   KIBZLON06932/DP1 від 24.11.2016 щодо забезпечення виконання основного зобов`язання.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2020 у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Семенця Миколи Володимировича та ОСОБА_1     про стягнення 149 581,49 грн., відмовлено повністю, понесені позивачем судові витрати покладено на позивача. 
Рішення мотивоване тим, що суд дійшов висновку про безпідставність та доказову необґрунтованість доводів позивача про виникнення у першого відповідача, як боржника, та другого відповідача, як поручителя, солідарного зобов`язання по сплаті 149 581,49 грн. заборгованості за кредитним договором від 24.11.2016, з яких: 149 178,88 грн. заборгованості за кредитом та 402,61 грн. заборгованості за відсотками.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19 та ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. 
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.
Також скаржник стверджує, що кредитний договір був укладених саме з фізичною особою - підприємцем Семенцем Миколою Володимировичем, а заборгованість підлягала стягненню.

Узагальнені доводи заяв першого відповідача

Так, перший позивач у заявах поданих 20.11.2020 та 26.11.2020 заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/2450/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко Б.О., з 03.11.2020, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/2450/19.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/2450/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 поновлено Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі №  911/2450/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі №  911/2450/19. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19 на час апеляційного провадження. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 у зв`язку із перебуванням суддів Коротун О.М. та Суліма В.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021 справу № 911/2450/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк   О.М., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2021 прийнято справу №   911/2450/19 до провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк   О.М., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи тривале перебування судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №  911/2450/19 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Згідно викладених у позові доводів позивача 24.11.2016 між Фізичною особою-підприємцем Семенцем Миколою Володимировичем, як позичальником, та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №KIBZLON06932 (далі - кредитний договір), який містить такі істотні умови:
- сума наданого кредиту: 217  888,70 грн;
- відсоткова ставка за користування кредитом: 32% річних;
- термін повернення кредиту в повному обсязі: 26.10.2018;
- повернення кредиту: відповідно до графіку.
Також, як вказує позивач, 24.11.2016 між ОСОБА_1 , як поручителем, та ПАТ КБ «Приватбанк», як кредитором, укладено договір поруки №KIBZLON06932/DP1 (далі - договір поруки), предметом якого є надання поруки за виконання зобов`язань Фізичною особою-підприємцем Семенцем Миколою Володимировичем, що випливають з кредитного договору.
До позовної зави позивачем додано копії вказаних вище кредитного договору №KIBZLON06932 від 24.11.2016 разом та додатка до нього, договору поруки №KIBZLON06932/DP1 від 24.11.2016, а також копії договорів про внесення змін №№1, 2 Умов та правил надання банківських послуг (розділ 3 Умов надання банківських послуг) №1935204232 (кредит на гарантований платіж) від 24.11.2016.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зауважив, що власні зобов`язання за кредитним договором він виконав належним чином, надавши Фізичній особі-підприємцю Семенцю Миколі Володимировичу кредитні кошти шляхом проведення 28.11.2016 двох трансакцій: 3  298,52 грн. та 203  229,77 грн. з призначенням платежів відповідно «перечисление средств для погашения задолженности по договору б/н от 27.09.2013г., Z16ANPB6000026» та «перечисление средств для погашения задолжености по договору б/н от 11.10.2013г., Z16ANPB6000026».
За доводами позивача ФОП Семенець М.В. свої зобов`язання за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів виконав не у повному обсязі, внаслідок чого у нього перед АТ КБ «Приватбанк» виникло 149  178,88 грн. заборгованості за кредитом та 402,61 грн. заборгованості за відсотками.
В підтвердження вказаних вище обставин надання кредиту першому відповідачу та часткового повернення ним отриманих кредитних коштів, як наслідок виникнення відповідних сум боргу, позивач надав виписки по рахунку.
З огляду наведеного вище, враховуючи порушення першим відповідачем договірного обов`язку щодо повернення кредиту та сплати відсотків, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з першого відповідача, як боржника, та другого відповідача, як поручителя, солідарно 149  581,49 грн. заборгованості за договором № KIBZLON06932 від 24.11.2016, з яких: 149  178,88 грн. заборгованості за кредитом та 402,61 грн. заборгованості за відсотками.
За доводами позивача відсутність зазначення наявності у Семенця М.В. статусу фізичної особи-підприємця в преамбулі кредитного договору є технічним недоліком шаблону договору, тоді як відповідний вид договору реструктуризації позивачем укладався лише з суб`єктами господарювання - фізичними особами-підприємцями та юридичними особами.
З огляду вказаного вище позивач вважає, що спір за поданим ним позовом у даній справі підсудний саме господарському суду, а тому позовна заява подана правильно - до Господарського суду Київської області.
Твердження ж відповідача щодо відсутності доказів надання кредиту позивач вважає безпідставними, оскільки обставини надання кредиту підтверджуються наданими позивачем банківськими виписками, тоді як рішення у справах №№ 911/1659/15 та 911/1147/16 не мають жодного відношення до вказаного позову.
Відповідачі вказали на те, що кредитний договір не є договором реструктуризації минулої заборгованості у розумінні Методичних рекомендацій щодо роботи банків з боржниками - фізичними особами, у яких виникли/можуть виникнути фінансові труднощі, схвалених постановою Правління Національного банку України 21.07.2015 №467.
Натомість позивач повторно вказав, що на виконання основного кредитного договору 24.11.2016 між сторонами укладено договори про внесення змін №№ 1, 2 про зменшення сум заборгованості по кредиту на гарантований платіж, які, відповідно, відображено в основному кредитному договорі.
Із витягів із особового рахунку першого відповідача вбачається, що кредитні кошти були перераховані у такому порядку:
- 3 298,52 грн., передбачені договором про внесення змін № 1 від 24.11.2016 про зменшення суми заборгованості по кредитному ліміту на поточний рахунок та пунктом А2 кредитного договору № KIBZLON06932 від 24.11.2016;
- 203 229,77 грн., передбачені договором про внесення змін № 2 від 24.11.2016 про зменшення суми заборгованості по кредиту на гарантований платіж;
- 34,00 грн., перераховані на виконання пункту А2 кредитного договору №  KIBZLON06932 від 24.11.2016 за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна, тобто, за доводами позивача, за кредитним договором № KIBZLON06932 від 24.11.2016 першому відповідачу загалом перераховано 206  562,29 грн., а витяги із особового рахунку є первинними документами на підтвердження обставин надання кредиту.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Водночас відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно приписів ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1054, ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Поряд з тим приписами статей 553, 554, 627 ЦК України унормовано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Як вбачається із копії кредитного договору №KIBZLON06932 від 24.11.2016, належним чином засвідчена копія якого наявна у матеріалах справи, вказаний договір укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та Семенцем Миколою Володимировичем , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Богуславським РВ ГУ МВС в Київській області, 28.04.2011, реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , як позичальником.
Відповідно до пунктів А.2, А.4, А.5, 1.1., 2.1.1., 2.1.2., 7.1. та 9.8. кредитного договору № KIBZLON06932 від 24.11.2016 ліміт цього кредитного договору, зокрема: 217  888,70 грн., у тому числі: у розмірі 3   298,52 грн на реструктуризацію заборгованості за Умовами та правилами надання банківських послуг (розділ 3 Умов та правил надання банківських послуг) №1935204232 (кредитний ліміт на поточний рахунок), укладеними між банком та Фізичною особою-підприємцем Семенцем Миколою Володимировичем, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , у розмірі 203 229,77 грн. на реструктуризацію заборгованості за Умовами та правилами надання банківських послуг (розділ 3 Умов та правил надання банківських послуг) №1935204232 (кредитний на гарантований платіж) укладеними між банком та Фізичною особою-підприємцем Семенцем Миколою Володимировичем, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , у розмірі 34,00 грн для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження нерухомого майна, шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п. 2.1.2. цього договору.
Рахунки для обслуговування кредиту: транзитний рахунок № НОМЕР_3 , отримувач: ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 321842, код ЄДРПОУ 14360570. Зобов`язання позичальника забезпечується: договором застави № KIBZLON06932/DZ (майнових прав на отримання коштів по депозитному договору) від 24.11.2016, договором поруки №  KIBZLON06932/DP1 від 24.11.2016.
Банк за наявності вільних коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у формі згідно п. А.1 цього договору на термін і на умовах, передбачених пп. А.2, А.2.2, А.3, А.6, А.7, А.9, А.10, А.11, А.12 цього договору, а позичальник зобов`язується повернути отриманий кредит та сплатити проценти у встановлені цим договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно договору в повному обсязі.
Банк зобов`язується: відкрити для надання кредиту рахунки, вказані в п. А.4 цього договору; надати кредит шляхом видачі готівки через касу, в межах суми, обумовленої п. А.2 цього договору, за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.10 цього договору, та перерахувати за дорученням позичальника, без додаткового узгодження, грошові кошти для сплати за реєстрацію предметів застави в Державному реєстрі обтяження рухомого майна у розмірі, вказаному в п. А.2 даного договору на рахунок НОМЕР_4 у ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299 з призначенням платежу «Відшкодування витрат по реєстрації обтяження рухомого майна».
Представники сторін підписанням цього договору підтверджують, що вони повідомлені про свої права відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних».
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що зі змісту вказаного вище кредитного договору, у тому числі його преамбули та реквізитів сторін, слідує, що: позичальником за вказаним правочином є фізична особа, громадянин, Семенець Микола Володимирович , згоду на укладення такого договору надала співвласник ОСОБА_1 , з якою позичальник проживає однією сім`єю, про що зазначено у кредитному договорі у формі згоди співвласника та довідки із вчиненням позичальником та співвласником підписів у відповідних полях договору.
Також, як слідує з наявної в матеріалах справи копії договору поруки №  KIBZLON06932/DP1 (далі - договір поруки), останній укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_5 , виданий Богуславським РВ ГУ МВС в Київській області, 14.10.1996, реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_6 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до пп. 1.1., 1.5. договору поруки предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Семенцем Миколою Володимировичем , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Богуславським РВ ГУ МВС в Київській області, 28.04.2011, реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , (далі - боржник), зобов`язань за кредитним договором № KIBZLON06932 від 24.11.2016, згідно якого кредитор надав боржнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування: 217  888,70 грн., у тому числі: у розмірі 3  298,52 грн. на реструктуризацію заборгованості за Умовами та правилами надання банківських послуг (розділ 3 Умов та правил надання банківських послуг) №1935204232 (кредитний ліміт на поточний рахунок), укладеними між банком та Фізичною особою-підприємцем Семенцем Миколою Володимировичем, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , у розмірі 203  229,77 грн. на реструктуризацію заборгованості за Умовами та правилами надання банківських послуг (розділ 3 Умов та правил надання банківських послуг) №  1935204232 (кредитний на гарантований платіж) укладеними між банком та Фізичною особою-підприємцем Семенцем Миколою Володимировичем, код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , у розмірі 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження нерухомого майна, шляхом перерахування за реквізитами зазначеними в п. 2.1.2. цього договору.
У випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Вказаний вище договір поруки також містить згоду на укладення такого договору співвласника Семенця Миколи Володимировича , з яким поручитель проживає однією сім`єю, про що зазначено у договорі поруки у формі згоди співвласника та довідки із вчиненням позичальником та співвласником підписів у відповідних полях договору.
Таким чином, кредитний договір, заборгованість за яким заявлена позивачем до стягнення у вказаному позові, укладений позивачем з Семенцем Миколою Володимировичем , саме як фізичною особою, та безпосередньо не пов`язаний з його підприємницькою діяльністю.
Натомість позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, укладення кредитного договору № KIBZLON06932 від 24.11.2016 з Семенцем Миколою Володимировичем , саме як із фізичною особою-підприємцем, і, як наслідок, виникнення у останнього, як господарюючого суб`єкта, прав та обов`язків позичальника за відповідно заявленими позивачем вимогами.
Правовий статус фізична особа - підприємець сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №910/16713/15 (Провадження № 12-118гс18).
Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що наявність у Семенця Миколи Володимировича статусу фізичної особи-підприємця, жодним чином не позбавляє вказану особу права на реалізацію ним своєї цивільної право- та дієздатності щодо укладення кредитного договору, у якості фізичної особи-громадянина та не свідчить про автоматичне набуття усіх укладених такою особою правочинів, статусу господарських, у зв`язку із чим спростовуються доводи позивача про те, що на момент укладення кредитного договору Семенець Микола Володимирович вже мав статус господарюючого суб`єкта, оскільки був зареєстрований в системі банку в категорії бізнес клієнтів, із відповідним приєднанням до Умов та правил надання банківських послуг у якості господарюючого суб`єкта.
Також позивачем не надано доказів того, що договори про внесення змін №№ 1, 2 є правочинами про внесення змін у кредитний договір №  KIBZLON06932 від 24.11.2016, за яким заявлено позовні вимоги у справі № 911/2450/19.
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що оскільки предметом позову у вказаній справі є вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема, з Фізичної особи-підприємця Семенця Миколи Володимировича, як позичальника, підстави для задоволення клопотання відповідачів та закриття провадження у справі відсутні.
З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів 149 581,49 грн. заборгованості за договором №KIBZLON06932 від 24.11.2016, з яких 149 178,88 грн. заборгованості за кредитом та 402,61 грн. заборгованості за відсотками, є такими, що не підтверджені матеріалами справи та не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020  у справі №  911/2450/19 про відмову у задоволенні позову законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доводи скаржника про відсутність зазначення наявності у Семенця М.В. статусу фізичної особи-підприємця в преамбулі кредитного договору у зв`язку із технічним недоліком шаблону договору, є безпідставним, оскільки зміст та умови всього кредитного договору свідчать про його укладення Семенцем М.В. , саме як фізичною особою громадянином.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав його зміни або скасування не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 911/2450/19 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".
4. Справу № 911/2450/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                І.П. Ходаківська