ПОСТАНОВА
Іменем України

25 лютого 2021 року 
Київ
справа №808/796/16
адміністративне провадження №К/9901/25424/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду у складі судді Стрельнікової Н.В. від 21 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Кругового О.О., суддів Уханенка С.А., Богданенка І.Ю. від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент» до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, Інспекція), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відображення в інтегрованій картці платника суми податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 64698 грн. та пені, нарахованої на таку суму, з дати нарахування цих сум; 2) зобов`язати Інспекцію внести в інтегровану картку платника (позивача) відомості про сплату податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік за платіжним дорученням №513 від 16 січня 2015 на суму 65762 грн. та скасування (виключення) суми податкового боргу та пені, нарахованих на вказану суму, з дати нарахування цих сум.

Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначало, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасовано податкову вимогу від 20 березня 2015 року №220-23 про сплату податку на прибуток приватних підприємств у сумі 64698 грн. з підстав виконання позивачем податкового зобов`язання, а тому невчинення відповідачем дій по внесенню до інтегрованої картки платника податків (позивача) інформації про погашення (зменшення) суми податкового боргу порушує охоронюваний законом інтерес Товариства щодо достовірності податкової інформації, яка міститься в інформаційних базах контролюючого органу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року, позов задоволено частково; зобов`язано Інспекцію внести в інтегровану картку платника відомості про сплату податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік за платіжним дорученням №513 від 16 січня 2015 року на суму 65762,00 грн. та про скасування (виключення) суми податкового боргу та пені, нарахованих на вказану суму з дати нарахування цих сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення судів в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що оскільки в судовому порядку було скасовано вимогу про стягнення податкового боргу з податку на прибуток приватних підприємств всього на суму 64698 грн., то відображення в інтегрованій картці платника податку вказаної суми як податкового боргу із нарахуванням пені є неправомірним й порушує права позивача на повне та достовірне відображення податкової інформації щодо нього.

Інспекція подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просила скасувати судові рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства у повному обсязі.

В обґрунтування доводів касаційної скарги по суті зазначила про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача вносити зміни до інтегрованої картки особового рахунку Товариства, оскільки кошти у розмірі 65762,00 грн. не надійшли до Державного бюджету України згідно платіжного доручення від 16 січня 2015 року №513 через його непроведення банком (АТ «Златобанк»), а відтак за позивачем обліковується податковий борг, який виник внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання.

Позивач у письмових запереченнях на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів попередніх інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, касаційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Судами встановлено, що 20 березня 2015 року Інспекцією прийнято податкову вимогу №220-23, згідно якої сума податкового боргу Товариства за узгодженими грошовими зобов`язаннями з податку на прибуток складала 64698 грн.

Позивач не погодився із згаданою податковою вимогою і оскаржив її у судовому порядку. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2015 року по справі №808/2131/15, яка набрала законної сили, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 20 березня 2015 року №220-23.

У ході розгляду справи №808/2131/15 судом встановлено, що платіжне доручення від 16 січня 2015 року №513 по сплаті податкового зобов`язання своєчасно подано позивачем для перерахування коштів до бюджету, водночас неперерахування коштів відбулося з вини банківської установи, а тому, за висновком суду, у відповідача були відсутні правові підстави для направлення Товариству податкової вимоги.

Однак згідно облікових даних податкового органу станом на 15 березня 2016 року у Товариства наявний податковий борг з податку на прибуток підприємств, у тому числі за основним платежем у сумі 64698 грн. та по пені у сумі 11116,6 грн.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд вказує на таке.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи (пункт 35.2 статті 35 ПК України).

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

У відповідності до пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-III (далі - Закон №2346-III) переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатором переказу у розумінні пункту 1.15 цієї ж статті Закону вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

За змістом пункту 8.2 статті 8 Закону №2346-III банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (пункт 22.4 статті 22 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 129.6 статті 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом №2346-III, з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відтак направлення позивачем до свого банку належним чином оформлених платіжних вимог на оплату податкових платежів (при наявності необхідної кількості коштів на рахунку) є належними та необхідними діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов`язання.

У свою чергу організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та інших платежів, визначена у Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року №422 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за №751/28881 (далі - Порядок).

Як визначено у пункті 2 розділу 1 Порядку, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Приписами пункту 3 розділу 1 Порядку передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Зі змісту пункту 1 розділу 2 Порядку вбачається, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Пунктом 1 розділу 3 Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за повнотою та своєчасністю розрахунків платників органи ДФС проводять оперативний облік надходжень за податками, зборами на підставі документів, визначених порядком взаємодії органів ДФС та органів Казначейства у процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, а саме: відомостей про зарахування та повернення коштів з аналітичних рахунків за надходженнями у вигляді технологічного файла @B; виписок з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; звітів про виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями.

Відповідно до пункту 2 розділу 3 Порядку оперативний облік надходжень також здійснюється за єдиним внеском на підставі документів, визначених Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 лютого 2016 року №54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 березня 2016 року за №330/28460, а саме: відомостей про рух страхових коштів на аналітичних рахунках 3719, відкритих на ім`я органів ДФС, у вигляді технологічного файла @E; виписок з рахунків 3719, відкритих на ім`я головних управлінь ДФС, у вигляді електронного реєстру розрахункових документів та у паперовому - на якому проставляється штамп відповідного органу Казначейства; звітів про надходження страхових коштів на рахунки 3719, відкриті на ім`я головних управлінь ДФС та на ім`я органів ДФС; оборотно-сальдової відомості за аналітичними рахунками 3719, відкритими на ім`я головних управлінь ДФС.

Таким чином з метою обліку нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету контролюючі органи відкривають платнику податків інтегровані картки, за якими відображається стан розрахунків платника з бюджетом. Відомості про сплату податкових зобов`язань платниками податків обліковуються у таких картках за даними електронних реєстрів розрахункових документів. А умовою, з якою законодавство пов`язує відображення в інтегрованій картці платника факту надходження грошових коштів в рахунок сплати податкового зобов`язання, є отримання від Державної казначейської служби України підтвердження про зарахування грошових коштів на відповідний рахунок.

Така ж правова позиція наведена і в постановах Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі №810/5997/15, від 18 квітня 2019 року у справі №816/573/16, від 16 червня 2020 року у справі №814/78/16.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача вносити зміни до інтегрованої картки особового рахунку Товариства за умови подання лише до банку платіжного доручення але без фактичного надходження коштів до державного бюджету не узгоджується з вимогами законодавства через неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували (тлумачили) норми матеріального права щодо розглядуваних правовідносин, постановлені у справі рішення в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Інспекції внести в інтегровану картку платника відомості про сплату податку на прибуток приватних підприємств та про скасування (виключення) суми податкового боргу та пені, нарахованих на вказану суму з дати нарахування цих сум, підлягають скасуванню, з прийняттям у цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні позову.

Щодо позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, то в цій частині рішення судів, враховуючи положення частини першої статті 341 КАС України, касаційним судом не переглядаються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області внести в інтегровану картку платника відомості про сплату податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік за платіжним дорученням №513 від 16 січня 2015 року на суму 65762,00 грн. та про скасування (виключення) суми податкового боргу та пені, нарахованих на вказану суму з дати нарахування цих сум, - скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент» відмовити.

В решті постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду