КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
18 лютого 2021 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 760/25817/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4138/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,
     суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Гребнєва Є.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Шереметьєвої Л.А., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
в с т а н о в и в :
 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху (а.с. 54-55).
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.
Не погодившись з ухвалою суду, 10 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Башта М.І. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині визначення розміру доплати судового збору у сумі 3 681,60 грн. (а.с. 58-80).
На обґрунтування скарги зазначив, що не погоджується з ухвалою суду саме в частині визначення розміру судового збору та вважає її протиправною з огляду на наступне. Позивачем було подано до суду позовпро розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя, за подачу якого було сплачено судовий збір у розмірі 7 987,60 грн., що включає в себе: 840,80 грн. судового збору за немайнову вимогу про розірвання шлюбу, 840,80 грн. за немайнову вимогу про визначення місця проживання дитини, 0 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів (позивач звільнена від сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), 6 306,00 грн. за майнову вимогу про поділ майна подружжя, що становить максимальний розмір судового збору згідно абз. 2 пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Проте суд першої інстанції залишаючи без руху позовну заяву в частині поділу майна подружжя вказав, що за вимогу про поділ майна слід сплати судовий збір як за вимогу майнового характеру на підставі абз. 2 пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Такий висновок є необґрунтованим, оскільки вказаним Законом передбачено, що при подачі позову про розірвання шлюбу та розподіл майна судовий збір сплачується у встановленому абз. 2 пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмірі. Максимальний розмір судового збору, що визначений цим положенням спеціального закону і було сплачено позивачем.
 
У судовому засіданні представник  ОСОБА_1 - адвокат Башта М.І. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Представник ОСОБА_2 - адвокат Шульга О.М. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.
Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, у т.ч. врученням повідомлення представникам сторін про що у справі є докази. Факт належного сповіщення сторін їх представники адвокат Башта М.І. і адвокат Шульга О.М. в суді апеляційної інстанції не заперечували про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с.98-101).
Відповідно до положень ст. 372 ЦПК України явка до апеляційного суду не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя (а.с. 2-10).
До позовної заяви позивач долучила квитанцію про сплату судового збору № 31960 від 18 листопада 2020 року на суму 8 000,00 грн. (а.с. 52).
УхвалоюСолом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2020 року було роз`єднано вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини та поділу майна подружжя у самостійні провадження (а.с. 1).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху, для доплати судового збору у розмірі 3 681,60 грн. (а.с. 54-55).
На обґрунтування ухвали судом зазначено, щозвертаючись до суду позивач об`єднала в одне провадження вимоги про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та поділ майна подружжя, долучивши до позову документ про сплату судового збору як з позову майнового характеру, заявленого одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Заявлені позивачем вимоги не мали ознак, необхідних для їх об`єднання в одному провадженні, в тому числі вимога про розірвання шлюбу з вимогою про поділ майна подружжя. Виходячи з цього, судовий збір при зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя мав бути сплачений в розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» як за позов майнового характеру, тобто 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
В оскаржуваній ухвалі зазначено, що позивач надала квитанцію про сплату судового збору в розмірі 8 000,00 грн. Крім того, при зверненні до суду, позивач зазначила, що нею було сплачено судовий збір і за немайнові вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Отже, судовий збір, який було сплачено за вимогу про поділ майна подружжя, складає 6 318,80 грн.
Визначаючи розмір судового збору за подання позову про поділ майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є майнова вимога, ціна якої позивачкою визначена в розмірі 1 000 000,00 грн., тому за цю вимогу підлягав сплаті судовий збір у розмірі 10 000,00 грн.
Колегія суддів не погодилась з висновком районного суду щодо визначення розміру судового збору виходячи з наступного.
 
За змістом ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено ставки судового збору, зокрема пп. 3 п. 1 ч. 2 цієї статті встановлено, що за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу передбачена ставка - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви про поділ майна при розірванні шлюбу - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, Законом України «Про судовий збір» передбачено ставку судового збору саме за подання до суд позову про поділ майна при розірванні шлюбу.
При цьому спеціальним законом не встановлено, що ставка судового збору, передбачена абз. 2 пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», застосовується лише до позовних вимог про поділ майна, які розглядаються в одному провадженні з вимогами про розірванні шлюбу.
У даній справі позивач звернулася з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя, які було роз`єднано у самостійні провадження, а тому за подання позову про поділ майна подружжя підлягав сплаті судовий збір у розмірі, що передбачений абз. 2 пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, помилковим є висновок суду, що судовий збір при зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя мав бути сплачений позивачем в розмірі, визначеному пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Законом України «Про судовий збір» як за позов майнового характеру (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), оскільки таку вимогу заявлено при розірванні шлюбу сторонами по справі.
Апеляційний суд погодився з розрахунком судового збору позивача за подання позову про поділ майна подружжя у розмірі 6 306,00 грн., що становить максимальний розмір судового збору згідно абз. 2 пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 3 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи вказане, позивачем при поданні позову правильно сплачено судовий збір, тому ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року в частині визначення розміру доплати судового збору за подачу позовної заяви у цій справі підлягає скасуванню.
Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з помилковим застосуванням норм процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до ст. 379 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити. 
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року - скасувати в частині визначення розміру доплати судового збору, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
Дата складання повного судового рішення - 18 лютого 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

                                                                                                          В.М. Ратнікова

О.В. Борисова