П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 січня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 540/1727/20	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
06.10.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.
          
              П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді - Єщенка О.В.
                           суддів                      - Димерлія О.О.
                                                            - Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії за вислугу років з 01.04.2020 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити повне нарахування та повну виплату пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІІ, починаючи з 01.04.2020 року, та здійснити виплату недоотриманих з 01.04.2020 року сум.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 24.04.2010 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та одержує пенсію по за вислугу років, призначену відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У вересні 2017 року між позивачем та ДСНС України в Херсонській області укладено контракт про проходження служби цивільного захисту терміном на 3 роки. Позивач зазначає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з прийняттям на військову службу за контрактом під час мобілізації у зв`язку із виникненням кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, виплата йому пенсії не припиняється. З огляду на те, що вказаних положень та обставин відповідач не врахував, безпідставно припинив виплату пенсії за вислугу років, позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2020 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІІ, починаючи з 01.04.2020 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити виплату недоотриманих ОСОБА_1 з 01.04.2020 року сум.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивач був прийнятий на службу за контрактом шляхом укладення нового контракту на проходження служби, до органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду, то на нього розповсюджується дія частини третьої статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо неприпинення виплати пенсії.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове судове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що положення ч. 3 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" поширюються на осіб, прийнятих на військову службу. З огляду на те, що після призначення пенсії за правилами вказаного позивачу був прийнятий на службу цивільного захисту, обставин для продовження виплати пенсії не виникло.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, з 24.04.2010 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", обчисленої на підставі грошового атестату, виданого ГУ МНС України в Херсонській області, у розмірі 70% від суми чинної (заробітної) плати.
01.09.2017 між позивачем та ДСНС України в Херсонській області укладено контракт №110/17 про проходження служби цивільного захисту терміном на 3 роки.
Наказом ДСНС України 01.09.2017 року №474 позивач прийнятий на службу на посаду інженера дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Херсонській області.
Згідно атестату Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 19.03.2020 року №95 позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку із відсутністю відповідного права. Пенсію виплачено по 31.03.2020 року.
Про припинення виплати раніше призначеної пенсії повідомлено листом за 32100-0318-8/10914, одержаним позивачем 27.04.2020 року.
Як на підставу для припинення виплати пенсії Управління послалось на те, що згідно роз`яснення Мінсоцполітики поширення норми, передбаченої ч. 3 ст. 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", на інші періоди служби, крім військової служби, законодавством не передбачено. Отже, підстави для продовження виплати пенсії за вислугу років за нормами вказаного Закону при укладенні контракту про проходження служби в Державній службі України з надзвичайних ситуацій відсутні.
Не погоджуючись із припиненням виплати пенсії, посилаючись на необґрунтованість та неправомірність дій Управління, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 1-2 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Статтею 2 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII визначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде нижчим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Зазначений у частині третій цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, у тому числі, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно із ч. 9 ст. 6 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ порядок проходження військової служби військовослужбовцями, які не обіймають військових посад, установлюється положеннями про проходження військової служби.
Аналіз наведених правових норм показав, що призначення та виплата пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, відповідно до цього Закону здійснюються після звільнення таких осіб зі служби.
Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу, у тому числі, до органів та підрозділів цивільного захисту виплата пенсій на час їх служби припиняється.
Виключення серед наведених підстав для припинення виплати пенсії вказаним особам є:
призов на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийняття на військову службу за контрактом;
укладення нового контракту на проходження військової служби, зокрема, до органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.
Судом першої інстанції вірно враховано, що на підставі Указів Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, від 06 травня 2014 року №454/2014, від 21 липня 2014 року №607/2014 та від 14 січня 2015 року №15/2015 в Україні діяла часткова мобілізація, з 17 березня 2014 року в Україні діє особливий період.
Разом з цим, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052, державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Питання здійснення заходів цивільного захисту в державі, склад органів управління та сил цивільного захисту, планування діяльності єдиної державної системи цивільного захисту, порядок виконання нею завдань та організації взаємодії визначає Положення про єдину державну систему цивільного захисту, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 року №11.
За визначенням, передбаченим Положення від 09.01.2014 року №1, єдина державна система цивільного захисту - сукупність органів управління, сил і засобів центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, виконавчих органів рад, підприємств, установ та організацій, які забезпечують реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту; органи управління цивільного захисту - органи виконавчої влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, виконавчі органи рад та їх структурні підрозділи, призначені для безпосереднього керівництва діяльністю у сфері цивільного захисту відповідно до компетенції.
Основною метою функціонування єдиної державної системи цивільного захисту є забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту у мирний час та в особливий період.
До складу сил цивільного захисту єдиної державної системи цивільного захисту входять:
оперативно-рятувальна служба цивільного захисту;
аварійно-рятувальні служби;
формування цивільного захисту;
спеціалізовані служби цивільного захисту;
пожежно-рятувальні підрозділи (частини);
добровільні формування цивільного захисту.
Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту функціонує в системі ДСНС.
Відповідно до п. 33 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року №593, на службу цивільного захисту із зарахуванням до кадрів ДСНС приймаються на конкурсній та контрактній основі громадяни з повною загальною середньою освітою, які досягли 18-річного віку, відповідають кваліфікаційним вимогам і здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я виконувати службовий обов`язок.
Згідно із п.п. 45,46 Положення від 11.07.2013 року №593 контракт про проходження служби цивільного захисту - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином та державою, від імені якої виступає ДСНС, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.
Для проходження служби цивільного захисту можуть бути укладені такі контракти:
1) про проходження служби цивільного захисту - з особою, яка призначається на посаду рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в порядку, встановленому цим Положенням;
2) про навчання (проходження служби цивільного захисту) - з особою, яка зарахована до закладу освіти цивільного захисту і якій виповнилося 18 років, а у разі, коли особа на час зарахування не досягла зазначеного віку, - після його досягнення;
3) про перебування у резерві служби цивільного захисту - з особою, зарахованою до резерву служби цивільного захисту в порядку, встановленому цим Положенням.
Таким чином, в органах та підрозділах цивільного захисту укладення контракту із застереженням про проходження військової служби законодавчо не передбачено.
Водночас, апеляційний суд враховує, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII поширює свою дію на умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах і підрозділах цивільного захисту.
Наведені обставини у сукупності, враховуючи, що позивач є особою, яка отримує пенсію за Законом України від 09.04.1992 року №2262-XII, та уклав новий контракт на проходження служби в органів цивільного захисту під час дії особливого періоду, свідчать про те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 2 Закону України від 09.04.1992 року №2262-XII позивач має право на одержання пенсії у період дії особливого періоду до його закінчення або до дня фактичного звільнення.
З огляду на викладене, оскільки обставини справи свідчать про наявність у позивача права на одержання пенсії під час проходження служби в органі цивільного захисту, а відповідачем не обґрунтовано підстави для припинення виплати раніше призначеної пенсії, колегія суддів висновок суду першої інстанції про задоволення позову вважає правильним.
Оскільки судом першої інстанції повною мірою з`ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - задовольнити частково.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                       О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                            Т.М. Танасогло