Постанова
Іменем України
 
25 березня 2021 року
м. Київ
справа № 652/248/20
провадження № 61-164св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Комунальний заклад «Високопільська дитяча музична школа»,	
третя особа - Високопільська селищна рада Херсонської області,	
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23 червня 
2020 року у складі судді Дамчука О. О. та постанову Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року у складі колегії суддів: 
Радченка С. В., Вейтас І. В., Семиженка Г. В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Високопільська дитяча музична школа» (далі - КЗ «Високопільська дитяча музична школа»), третя особа - Високопільська селищна рада Херсонської області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до наказу № 4-ОС 
від 03 травня 2012 року ОСОБА_1 прийнято на посаду викладача фортепіанного відділу КЗ «Високопільська дитяча музична школа».
У грудні 2019 року адміністрація КЗ «Високопільська дитяча музична школа» надала позивачу для ознайомлення наказ від 20 грудня 2019 року № 53 «Про можливе вивільнення», в якому зазначено про попередження ОСОБА_1 викладача фортепіанного відділу та музично-теоретичних дисциплін, яка працює на території смт Архангельське Високопільського району Херсонської області, про заплановане вивільнення з 01 березня 2020 року. 
Також 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 попереджено про заплановане вивільнення з 01 березня 2020 року та запропоновано останній переведення на посаду викладача фортепіанного відділу КЗ «Високопільська дитяча музична школа» у смт Високопілля Високопільського району Херсонської області.
Наказом від 02 березня 2020 року № 2 позивача звільнено з посади викладача фортепіанного відділу та музично-теоретичних дисциплін 
04 березня 2020 року у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України 
(далі - КЗпП України).
Посилаючись на те, що звільнення відбулося з порушення норм трудового законодавства, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ КЗ «Високопільська дитяча музична школа» від 02 березня 2020 року № 2 «Про звільнення викладача ОСОБА_1 »; зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді викладача КЗ «Високопільська дитяча музична школа»; стягнути 
з КЗ «Високопільська дитяча музична школа» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 березня по 23 червня 2020 року в сумі 46 444,91 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області 
від 23 червня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року рішення Високопільського районного суду Херсонської області 
від 23 червня 2020 року залишено без змін.
Судові рішення мотивовані тим, що при звільненні з роботи ОСОБА_1 відповідачем додержано вимоги трудового законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні. При цьому, апеляційний суд, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, зазначив, що рішення місцевого суду ухвалено з додержанням норм матеріального права. Доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 не наведено.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій 28 грудня 2020 року,  ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі і передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до суду касаційної інстанції не оскаржуються, тому перегляду в касаційному порядку не підлягають.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України), а саме - суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі 
№ 6-1264цс17.
Крім того, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (суди не дослідили зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України)).
Касаційна скарга мотивована тим, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Проте, відповідач не проводив оцінку кваліфікації та продуктивності праці позивача в порівнянні з іншими викладачами. Хоча за даними критеріями вона має найвищу кваліфікацію та досвід роботи в музичній школі. 
Відповідачем також не доведено, що у КЗ «Високопільська дитяча музична школа» мали місце зміни в організації праці (навчання).
Доводи інших учасників справи
У лютому 2021 року КЗ «Високопільська дитяча музична школа» подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, всі висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстави для їх скасування відсутні.
Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що наказом від 03 травня 2012 року № 4-ОС ОСОБА_1 призначено на посаду викладача КЗ «Високопільська дитяча музична школа».
Рішенням Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області від 22 грудня 2017 року № 59 «Про зміну назви та внесення до статуту КЗ «Високопільська дитяча музична школа», Високопільська селищна рада Високопільського району Херсонської області прийняла право засновника КЗ «Високопільська дитяча музична школа» Високопільської районної ради Херсонської області.
Рішенням Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області від 17 грудня 2019 року «Про внесення змін до структури КЗ «Високопільська дитяча музична школа», внесено зміни до структури КЗ «Високопільська дитяча музична школа» з 01 березня 
2020 року, а саме: вилучити зі структури 2,9 штатних одиниць викладача (викладача фортепіанного відділу та музично-теоретичних 
дисциплін - 2 штатні одиниці, викладач класу народних 
інструментів - 0,9 штатних одиниць), які працюють на території смт Архангельське у Високопільському районі Херсонської області.
Наказом КЗ «Високопільська дитяча музична школа» від 20 грудня 
2019 року № 53 «Про можливе вивільнення» попереджено ОСОБА_1 , викладача фортепіанного відділу та музично-теоретичних дисциплін, яка працює на території смт Архангельське у Високопільському районі Херсонської області, про заплановане вивільнення з 01 березня 2020 року.
Згідно з попередженням КЗ «Високопільська дитяча музична школа» 
від 20 грудня 2019 року № 34/01/39 ОСОБА_1 попереджено, що на підставі рішення Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області від 17 грудня 2019 року № 710 «Про внесення змін до структури КЗ «Високопільська дитяча музична шкода», у зв`язку з відсутністю фінансування від Архангельської селищної ради Високопільського району Херсонської області для утримання посади викладача фортепіанного відділу та музично-теоретичних дисциплін, вищезазначену посаду буде скорочено.
ОСОБА_1 повідомлено про заплановане вивільнення з 01 березня 2020 року та запропоновано переведення на посаду викладача фортепіанного відділу КЗ «Високопільська дитяча музична школа» в смт Високопілля Високопільського району Херсонської області.
Заяву на погодження працювати у смт Високопілля Високопільського району Херсонської області ОСОБА_1 не надавала.
Наказом КЗ «Високопільська дитяча музична школа» від 02 березня 
2020 року № 2 звільнено ОСОБА_1 з посади викладача фортепіанного відділу та музично-теоретичних дисциплін, 04 березня 2020 року у зв`язку з скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої 
статті 40 КЗпП України.
У день звільнення ОСОБА_1 видано належно оформлену трудову книжку, проведено з нею повний розрахунок, а саме виплачено грошову компенсацію у розмірі 21 898,32 грн.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині відповідають.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).
Частинами першою-третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. 
За загальним правилом, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що під час звільнення ОСОБА_1 власником 
КЗ «Високопільська дитяча музична школа» було дотримано норми чинного трудового законодавства.
Суди встановили, що  ОСОБА_1 повідомляли за два місяці про можливе вивільнення з 01 березня 2020 року у зв`язку з відсутністю фінансування оплати праці Архангельською селищною радою Високопільського району Херсонської області з бюджету Високопільського району Херсонської області, та пропонували переведення на посаду викладача фортепіанного відділу КЗ «Високопільська дитяча музична школа» у смт Високопілля Високопільського району Херсонської області, але остання відмовилася.
Вказані обставини ОСОБА_1 не заперечувала.
Крім того, відповідачем доведено на підставі належних та допустимих доказів, що на підприємстві відбулися істотні зміни умов оплати праці у зв`язку з чим прийнято рішення про скорочення штату працівників.
З 01 вересня 2014 року ОСОБА_1 працювала за сумісництвом в Аграрному професійному ліцеї у смт Архангельське Високопільського району Херсонської області керівником вокального гуртка, де на підставі наказу 
від 28 жовтня 2014 року № 57 було заведено ще одну трудову книжку, про що керівництву КЗ «Високопільська дитяча музична школа» нічого відомо не було.
Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову 
у задоволенні позову.
Доводи касаційної скарги про неврахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17, колегія суддів відхиляє, оскільки вказана постанова була предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Також посилання в касаційній скарзі на те, що відповідач не проводив оцінку кваліфікації та продуктивності праці позивача та, крім того, не застосував критерії відповідно до частини другої статті 42 КЗпП України, в порівнянні з іншими викладачами, тому безпідставно не надано саме 
ОСОБА_1 переваги в залишенні на роботі, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.
На території смт Архангельське у Високопільському районі Херсонської області, де працювала позивач, працювало тільки двоє викладачів: викладач фортепіанного відділу ( ОСОБА_1 ) та викладач класу народних інструментів ( ОСОБА_2 ), ці дві штатні одиниці виключено зі структури комунального закладу на підставі рішення Високопільської селищної ради Високопільського району Херсонської області від 17 грудня 2019 року, тому не було підстав проводити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації всіх викладачів закладу. Таким чином, враховуючи вищевказане, не заслуговують на увагу й додані ОСОБА_1 до матеріалів справи довідки про склад сім`ї та про перебування на її утриманні матері. Також установлено, що ОСОБА_1 після звільнення продовжувала працювати в іншому закладі музичної освіти, що не заперечувалося самою позивачкою.
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
На думку судової колегії судові рішення, що переглядаються, є достатньо мотивованими.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення в оскаржуваній 
частині - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Високопільського районного суду Херсонської області 
від 23 червня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду 
від 02 вересня 2020 рокув частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною 
і оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв