Головуючий І інстанції: О.В. Гіглава

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 р. 	Справа № 440/5467/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Бершова Г.Є. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 07.12.20 по справі № 440/5467/20
за позовом            Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до            Управління Держпраці у Полтавській області                   
про визнання протиправним та скасування припису,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправним та скасування припису Управління Держпраці у Полтавській області про усунення виявлених порушень від 11.09.2020 №ПЛ27585/3099/АВ/П. 
В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначає, що порушення, які відображені в акті інспекційного відвідування є надуманими, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а прийнятий управлінням припис є незаконним та підлягає скасуванню. Вказує, що з 2017 року позивачем здійснюється підприємницька діяльність з продажу хлібного квасу виробництва ТОВ «Світанок». Роздрібні продажі хлібного квасу в м. Полтаві шляхом розміщення лотків на вулицях здійснюють різноманітні приватні підприємці. Реалізатори, що здійснюють торгівлю безпосередньо на лотках майже щорічно (а іноді протягом сезону) можуть співпрацювати з різними підприємцями в залежності від різних факторів, змінюючи, при цьому, підприємця, з яким перебувають у правовідносинах. У 2020 році позивач, як підприємець, співпрацював з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з якими укладалися договори про надання послуг. Позивач наполягає, що відносини, які виникли у нього з вказаними особами, що надають послуги з реалізації хлібного квасу, не є трудовими, а повністю відповідають ознакам цивільно-правових відносин, у зв`язку з чим мало місце укладення саме договорів про надання послуг. За характером правовідносин, що виникають, ці правовідносини навіть не можуть бути трудовими через свою специфіку, яку вони мають, та не можуть бути врегульовані згідно з трудовим законодавством. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
В апеляційній скарзі позивач зазначає, що позивач повністю заперечує можливість відносин між ним та реалізаторами квасу на підставі трудових договорів, враховуючи: -  неможливість визначити робоче місце виконавцям через те, що позивач, як замовник визначає торгову точку, на якій має необхідність надання послуги у конкретний період сезону (функціонування точок змінюється); - наявність в укладених договорах можливості залучення третіх осіб з ініціативи виконавця (що є неприпустимим для трудових відносин); - неможливість скласти графік роботи, зміни (підтверджується безпосередньо поясненнями виконавців, які вказали, що вихідні залежать від погодних умов). Відповідачем не надано жодної правової оцінки щодо надання доказів стосовно нарахування та виплати ФОП винагороди виконавцям за договорами про надання послуг, а також нарахування та сплати ЄСВ, військового збору, податку з доходів фізичних осіб.  
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до протокольної ухвали від 09.02.2021 у зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом Управління Держпраці у Полтавській області від 07.09.2020 №150П та направленням на проведення заходу державного контролю від 07.09.2020 №1075 заступнику начальника відділу з питань  додержання  законодавства  про   працю,   зайнятості  та  інших  нормативно-правових  актів Н. Гусці, головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятості     та    інших    нормативно-правових    актів  Я. Ягодовській, Л. Братусь, Б. Козубенку, Т. Безотосній доручено проведення інспекційного відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 /а.с. 65, 67/.
У період з 07.09.2020 по 11.09.2020 інспекторами праці проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , адреса здійснення діяльності – АДРЕСА_1 (біля будинку ТОВ «Світанок»), ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , за результатами якого складено акт інспекційного відвідування від 11.09.2020 №ПЛ27585/3099/АВ /а.с. 68-75/
За змістом вказаного акту, в ході заходу державного контролю 07.09.2020 о 14:55 здійснено виходи на місця здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресами - АДРЕСА_1 (біля будинку ТОВ «Світанок»). На зазначених торгових місцях в спец. одязі (в фартухах) знаходилися особи, які виконували обов`язки продавців, а саме, здійснювали продаж квасу.
В торгівельній точці за адресою АДРЕСА_1 ) здійснювала продаж квасу та розрахункові операції за реалізований товар особа жіночої статі в спец. одязі, яка представилась ОСОБА_2 . Від надання письмового пояснення ОСОБА_2 відмовилась, проте повідомила, що вона працює продавцем у ФОП ОСОБА_1 10 років в сезон продажу квасу, у 2020 році почала працювати з червня 2020 року з 7:30 до 18:00 без вихідних, щодня - отримує орієнтовно 200 грн. В попередні роки працювала з травня місяця. Також вона повідомила, що працює без вихідних, вихідні залежать від погодних умов у разі опадів (дощу) на роботу не виходить. На її робочому місці була в наявності особиста медична книжка серія 12ААА №805200 на ім`я ОСОБА_2 , договір про надання послуг від 09.06.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_2 (виконавець). П. 5.1 договір укладено строком на 5 місяців. П. 1.1 за договором виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати послуги з реалізації товару (хлібного квасу) у м. Полтаві на об`єкті торгівлі замовника з 08 год. до 20 год. П. 2.1 замовник зобов`язується сплатити на користь виконавця плату за кожен день надання послуг з розрахунку 30,00 грн за 1 годину надання послуг. П. 4.2 в ході виконання договору замовник передає виконавцю товарно-матеріальні цінності на підставі накладної, майно, що необхідне для надання послуг виконавцем, що підтверджується актом передачі-приймання, який є невід`ємною частиною договору. П. 6.1 у випадку неповернення виконавцем кеги, іншого майна, що було передане замовником за цим договором, або грошових коштів за товар, що був переданий виконавцю згідно накладної, виконавець зобов`язується сплатити на користь замовника вартість майна або грошові кошти та сплатити додатково на користь замовника штраф в розмірі 30% від вартості майна або суми грошових коштів. П. 6.2 у випадку виявлення у виконавця ПЕТ-пляшок, пластикових стаканчиків іншого об`єму та/або іншого типу, (виробника) ніж ті, що надані замовником, виконавець зобов`язується сплатити на користь замовника штраф в розмірі 50,00 гривень за кожен факт такого порушення. П. 6.3 у випадку, якщо за результатами огляду місце реалізації квасу, на якому надаються послуги виконавцем на користь замовника, знаходиться у неохайному стані, виконавець зобов`язується сплатити на користь замовника штраф в розмірі 50,00 грн.
В торгівельній точці за адресою м. Полтава, вул. Європейська (зупинка «Медична академія») здійснювала продаж квасу та розрахункові операції за реалізований товар особа жіночої статі в спец. одязі, яка представилась ОСОБА_3 . Від надання письмового пояснення ОСОБА_3 відмовилася, проте повідомила, що вона працює у ФОП ОСОБА_1 з весни 2020 року з 8:00 до 18:00, в день отримує 150 грн. Також ОСОБА_3 повідомила, що працює без вихідних, вихідні залежать від погодних умов у разі опадів (дощу) на роботу не виходить. На її робочому місці був в наявності договір про надання послуг від 08.06.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою ОСОБА_3 (виконавець). Зміст договору ідентичний договору, укладеному між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надано договори про надання послуг укладені з фізичними особами ОСОБА_2 №5 від 23.08.2020 та ОСОБА_3 №4 від 20.08.2020 строком на 5 місяців.  
Таким чином дати укладення договорів про надання послуг, які були наявні у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та надані ФОП ОСОБА_1 різняться.
В торгівельній точці за адресою АДРЕСА_1 (біля будинку ТОВ «Світанок») знаходилась громадянка ОСОБА_4 , яка здійснювала продаж квасу та безалкогольного напою «Мохіто» і повідомила, що працює у ФОП ОСОБА_1 по трудового договору, працює з 08:00 до 20 без вихідних. В письмовому поясненні зазначила « ... працюю у ФОП ОСОБА_1 з кінця серпня 2020 року, надаю послуги по продажу квасу». 
В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надано договір про надання послуг №6, укладений з фізичною особою ОСОБА_4 25.08.2020 строком на 5 місяців. Зміст договору ідентичний вищезазначеним договорам.
Окрім цього, ФОП ОСОБА_1 надано договори про надання послуг: - договір про надання послуг №7 від 01.09.2020, укладений з фізичною особою ОСОБА_5 ; - договір про надання послуг №1 від 08.06.2020, укладений з фізичною особою ОСОБА_6 ; - договір про надання послуг №2 від 08.06.2020, укладений з фізичною особою ОСОБА_7 ; - договір про надання послуг №3 від 09.06.2020, укладений з фізичною особою ОСОБА_9 .
Договори про надання послуг за своїм змістом ідентичні вищезазначеним договорам.
Згідно письмового пояснення ФОП ОСОБА_1 реалізація здійснюється на лотках м. Полтави за допомогою реалізаторів. Облік активних торгових місць не ведеться. В 2020 році функціонували місця здійснення підприємницької діяльності за адресами: АДРЕСА_3 , вул. П. Мстислава 52, АДРЕСА_4 , вул. Європейська 100 (зупинка Гетьмана Сагайдачного). Також зазначено, що реалізатори виконують послуги в міру необхідності і виключно в межах часу, які обговорені в документах з 08 години до 21 години). Винагорода виплачується згідно умов укладених договорів в готівковій формі.
В ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 документів, що свідчать про нарахування та виплату заробітної плати не надав. 
Конкретний обсяг робіт з зазначенням конкретних фізичних величин, які потрібно виконати протягом строку дії договору в договорах не зазначено. Тобто, в даному випадку, предметом договорів є не певний результат виконання робіт чи надання послуг відповідно до цивільного законодавства, а процес виконання роботи, яку ФОП ОСОБА_1 доручає виконувати, що в свою чергу підпадає під дію статті 21 КЗпП України.
За результатами інспекційного відвідування Управлінням Держпраці у Полтавській області складено припис про усунення виявлених порушень від 11.09.2020 №ПЛ27585/3099/АВ/П.
Не погоджуючись із вказаним приписом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 носять ознаки, притаманні саме трудовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації, або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації, або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З аналізу наведених норм слідує, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. 
Натомість, укладення договорів цивільно-правового характеру регулюється цивільним кодексом відповідно до статті 626 ЦК України. 
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тобто, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами громадянином і підприємством на виконання певного результату, обсягу роботи (договір підряду, договір про надання послуг тощо).
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 ЦК України. 
Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Обов`язок підрядника виконати роботу або виконавця надати послугу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.
За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання кінцевих результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є - предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. 
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За положеннями частини першої статті 854 ЦК України замовник виплачує належну підрядчику суму за результатами виконаної роботи. Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (частина перша статті 903 ЦК України).
Отже основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності; за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності, гарантії та компенсації передбачені для працівника, а також обов`язки роботодавця залишаються за його межами.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, виконавець не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 04.09.2019 у справі №480/4515/18, від 26.09.2019 у справі №0440/5828/18 та від 23.11.2020 у справі №804/1521/17.
Як встановлено з матеріалів справи, згідно витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 основний вид економічної діяльності – роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (код КВЕКД 47.81).
Враховуючи аналіз зроблених відеозаписів, усні та письмові пояснення працівників та роботодавця, можна зазначити, що працівники працювали під керівництвом ФОП ОСОБА_1 з визначенням конкретного режиму роботи, з визначеним місцем роботи.  
Отже, робота продавця квасу, яка виконувалась громадянами: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 збігається з видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_1 і повинна виконуватись на умовах трудового договору.
Враховуючи зазначене вище правове регулювання трудових та цивільно-правових відносин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, який вірно визначив сутність правовідносин, які виникли між  ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , а саме, що такі правовідносини мають ознаки трудових і повинні врегульовуватися за правилами КЗпП України.
Таким чином, за висновками інспекторів ФОП ОСОБА_1 допущені до роботи громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 без укладення трудового договору, що свідчить про порушення ФОП ОСОБА_1 частини 1 статті 21, частини 3 статті 24 КЗпП України. 
В матеріалах справи наявні договори, укладені між ФОП ОСОБА_1 та громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про надання послуг №1 від 08.06.2020, №2 від 08.06.2020, №3 від 09.06.2020, № 4 від 20.08.2020, №5 від 23.08.2020, №№6 від 25.08.2020, №7 від 01.09.2020, а також акти до них (а.с. 39-52).
Так, згідно з умовами вказаних договорів виконавці зобов`язуються за завданням замовника надавати послуги з реалізації товару (хлібного квасу) у м. Полтаві на об`єктах торгівлі замовника з 08 год. до 20 год, В свою чергу, замовник зобов`язується сплачувати на користь виконавців плату за кожен день надання послуг з розрахунку 30,00 грн за 1 годину надання послуг. Строк укладення договорів - 5 місяців.  
При цьому, колегія суддів зазначає, що за цими договорами в ході виконання їх умов замовник також передає виконавцям товарно-матеріальні цінності на підставі накладних, майно, що необхідне для надання послуг виконавцями, що підтверджується актами передачі-приймання, які є невід`ємною частиною договорів. У випадку неповернення виконавцями кег, іншого майна, що було передане замовником за цими договорами, або грошових коштів за товар, що був переданий виконавцям згідно накладних, виконавці зобов`язуються сплатити на користь замовника вартість майна або грошові кошти та сплатити додатково на користь замовника штраф в розмірі 30% від вартості майна або суми грошових коштів. У випадку виявлення у виконавців ПЕТ-пляшок, пластикових стаканчиків іншого об`єму та/або іншого типу, (виробника) ніж ті, що надані замовником, виконавець зобов`язується сплатити на користь замовника штраф в розмірі 50,00 гривень за кожен факт такого порушення. У випадку, якщо за результатами огляду місць реалізації квасу, на яких надаються послуги виконавцями на користь замовника, знаходиться у неохайному стані, виконавець зобов`язується сплатити на користь замовника штраф в розмірі 50,00 грн.
Вказане свідчить про те, що згідно з договорами замовник, тобто ФОП ОСОБА_1 , фактично регулює процес організації діяльності реалізаторів квасу, що притаманно саме взаємовідносинам за трудовими договорами, а саме: - визначає їм конкретне місце реалізації квасу та часові межі роботи (згідно наявних у нього погоджень /а.с. 29-38/); - надає реалізаторам товар для реалізації (квас в кегах, які підлягають поверненню замовнику); - забезпечує тарою для реалізації квасу (ПЕТ-пляшками, пластиковими стаканчиками різного об`єму, тощо); - визначає конкретну відповідальність за неповернення реалізаторами кег, іншого майна, що було передане замовником за договорами.
Колегія суддів зазначає, що надані договори не відповідають вимогам цивільного законодавства, оскільки не містять в собі істотних умов щодо обсягу робіт, кількісних показників товару та його кваліфікації, часу проведення робіт.
Зазначені договори по суті не спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а були пов`язані із самим процесом праці (реалізацією квасу), що є характерним для трудових функцій. Отже, за своїм характером такі правовідносини фактично є трудовими, оскільки не містять конкретних фізичних величин або ж об`ємів робіт; визначаються часовими межами, в свою чергу, працівник виконує певні функції за конкретною посадою (реалізатор квасу), а не індивідуально-визначену роботу.
Зазначене є підставою для висновків суду про визначення сутності відносин між позивачем та переліченими особами як трудових, що повинні врегульовуватися за правилами КЗпП України, а не цивільно-правових.
Таким чином, вищевказані особи фактично виконували посадові обов`язки відповідних найманих працівників, а саме продавця квасу, за наявності відповідних вакантних посад, що не спростовано позивачем.
Також колегія суддів зазначає, що дії позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого  Конституцією України  та КЗпП України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладені позивачем з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 цивільно-правові договори мали всі ознаки строкових трудових договорів, а саме угоди укладені на певний термін, впродовж якого ведеться облік робочого часу відпрацьованих годин, нарахування та оплата праці проводиться згідно відпрацьованих годин.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Колегія суддів при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, колегія суддів виходить з того, що всі аргументи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, в апеляційній скарзі не зазначено.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.02.2020 року по справі№440/4019/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 по справі № 440/5467/20  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	Г.Є. Бершов    І.М. Ральченко