Єдиний унікальний номер 227/863/20 
Номер провадження 22-ц/804/261/21        

Єдиний унікальний номер 227/863/20                                                       Головуючий у 1 інстанції Любчик В.М.
Номер провадження 22-ц/804/261/21                                                                                  Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем              України

22 лютого 2021 року  Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді  Корчистої О.І.
суддів:   Канурної О.Д., Космачевської Т.В.
за участю секретаря:  Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті цивільну справу №227/863/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк», 
на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2020 року, 

                                                    встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову зазначала, що з 08 квітня 2019 року працювала в АТ «УкрСиббанк» на посаді персонального консультанта фінансового Відділення №259.
20 лютого 2020 року її звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, а саме у зв`язку зі змінами в організації праці (скорочення посади, яку вона займала).
Вважає своє звільнення незаконним, оскільки роботодавець не дотримав вимог статей 40, 43, 49-2 КЗпП України. 
Так, 28 листопада 2019 року вона стала членом Профспілки працівників банківського та фінансового сектору, яка діє в АТ «УкрСиббанк».
Посилаючись на те, що про наступне звільнення її не було належним чином повідомлено, не було належним чином запропоновано переведення на вакантні посади в АТ «УкрСиббанк», які відповідають її посаді та кваліфікації, Профспілкою працівників банківського та фінансового сектору було відмовлено у наданні дозволу на її звільнення, а також відповідачем не було доведено до відома державної служби зайнятості про її наступне вивільнення, вважала таке звільнення незаконним і просила скасувати Наказ №54 ВК від 20 лютого 2020 року «Про кадрові питання» та поновити її на посаді персонального консультанта фінансового відділення №259 АТ «УкрСиббанк» з робочим місцем в м. Покровськ Донецької області; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 8395, 34 гривень. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.
Скасовано наказ АТ «УкрСиббанк» № 54-ВК від 20 лютого 2020 року «Про кадрові питання» в частині звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді персонального консультанта фінансового відділення № 259 акціонерного товариства «УкрСиббанк» з робочим місцем у м. Покровськ Донецької області з 20 лютого 2020 року.
Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 лютого 2020 року по 16 жовтня 2020 року в розмірі  102 929,68 гривень.
Зобов`язано АТ «УкрСиббанк» при виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.
Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень.
Стягнуто з АТ «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1029,29 гривень.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2020 року виправлено описки та арифметичні помилки в мотивувальній та резолютивній частинах рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2020 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2020 року скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що основною підставою для задоволення позовних вимог суд першої інстанції наводить наявність відмови профспілкової організації у наданні дозволу на звільнення позивача, що в розумінні матеріального закону та практики Верховного Суду в подібних правовідносинах не є безумовною підставою для визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі.
Також зазначає, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було перевірено повноваження Виконавчого комітету профспілки та її керівника.
Крім цього, приймаючи до уваги відмову Профспілкової організації про відмову у наданні дозволу на звільнення позивача, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що профспілкова організація, відмовляючи у наданні дозволу на звільнення, не навела правове обґрунтування такої відмови.
Висновки суду про порушення роботодавцем порядку вивільнення працівника у вигляді неповідомлення органу державної служби зайнятості про масове звільнення в порядку статті 48 Закону України «Про зайнятість населення».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивачем ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, посилаючись на те, що висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Представником третьої особи Профспілки працівників банківського та фінансового сектору також подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін. 

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача АТ «УкрСиббанк» Лукашенко О.В. доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.
В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи Профспілки працівників банківського та фінансового сектору Павленко В.Ю. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 08 квітня 2019 року по 20 лютого 2020 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем АТ «УкрСиббанк».
Наказом АТ «УкрСиббанк» за реєстраційним номером №П-HR-2019-344 від 23 вересня 2019 року «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис банку, шляхом скорочення з 21 лютого 2020 року штатних посад АТ «УкрСиббанк», відповідно до Додатку № 1 до наказу (консультанта фінансового - 1 та персонального консультанта фінансового – 1 Відділення № 259 кат. RH м. Покровськ, Східного регіонального департаменту роздрібного бізнесу), визначено 20 лютого 2020 року датою вивільнення працівників, які займають штатні посади, що підлягають скороченню; відповідно до вказаних змін в штатному розкладі, провести процедуру вивільнення працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з дотриманням вимог ст. 42, 49-2 КЗпП України, для цього створити комісію з вивільнення працівників. 
Також судом встановлено, що відповідно до листа від 28 вересня 2020 року, документи, пов`язані з нормуванням праці в АТ «УкрСиббанк», встановлення такого нормування, зміни нормування та погодження нормування з боку профспілкових організацій, які діють в АТ «УкрСиббанк», у відповідача відсутні. 
Наказом АТ «УкрСиббанк» за реєстраційним номером №П-HR-2019-417 від 08 листопада 2019 року «Щодо діяльності комісії з вивільнення працівників та розгляду списку осіб, які займають посади, що підлягають скороченню» було визначено склад Комісії з вивільнення працівників та рекомендовано останній розглянути список осіб згідно з переліком посад, що скорочуються, в частині визначення переважного права залишення на роботі, гарантій відповідно до чинного законодавства України, щодо заборони звільнення за ініціативою роботодавця відносно кожного окремого працівника. 
Також судом встановлено, що 08 листопада 2019 року сформовано лист до керівника Профспілки працівників банківського та фінансового сектору ОСОБА_2 , в якому Банк інформує профспілку щодо змін в організації праці в Банку, відповідно до наказу №П-HR-2019-344 від 23 вересня 2019 року «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк». Причиною скорочення вказано зменшення портфелю клієнтів відділення. У цьому ж листі зазначено, що Банк готовий до проведення консультацій з профспілкою щодо питань, пов`язаних із скороченням штатних посад, що може призвести до наступного вивільнення працівників. 
Судом встановлено, що в даному випадку АТ «УкрСиббанк» діяв в рамках ст. 22 вищевказаного Закону та ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України.
При цьому, судом першої інстанції зазначено, що доказів на підтвердження того, що профспілкова організації відреагувала на дане повідомлення, або звернулась до відповідача із пропозицією відтермінування проведення намічених скорочень, суду надано не було, з урахуванням того, що ч. 3 ст. 49-4 КЗпП України надає професійним спілкам право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов`язаних з вивільненням працівників. 
Зазначеного листа було направлено на адресу профспілки 11 листопада 2019 року рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке представником третьої особи Профспілки працівників банківського та фінансового сектору було отримано 20 листопада 2019 року.
Крім цього судом встановлено, що 11 листопада 2019 року складено та надано на розгляд Комісії з вивільнення працівників список осіб, які пропонуються до вивільнення у зв`язку зі скороченням їх посад згідно із наказом від 23 вересня 2019 року. До цього переліку увійшли два персональні консультанти фінансові відділення № 259 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3 та позивач по справі ОСОБА_1 , а також два консультанти фінансові – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..
Згідно протоколу від 12 листопада 2019 року на засіданні комісії з вивільнення працівників АТ «УкрСиббанк», що займають посади, які підлягають скороченню, розглянуто вищевказаний перелік, з якого виключено ОСОБА_5 , яка має статус «одинока мати». Затверджено та погоджено список осіб, що підлягають звільненню, серед яких персональний консультант фінансовий ОСОБА_1 . Обґрунтування її звільнення та порівняння показників роботи відносно показників ОСОБА_3 , в протоколі відсутнє.
Також судом встановлено, що 14 листопада 2019 року АТ «УкрСиббанк» видано Наказ №344-ВК «Про вивільнення» на підставі наказу П-HR-2019-344 від 23 вересня 2019 року «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк», серед інших, з 20 лютого 2020 року персонального консультанта фінансового відділення № 259 АТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_1 . 
15 листопада 2019 року відповідачем винесено попередження про вивільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі змінами в організації праці АТ «УкрСиббанк», що призводять до скорочення чисельності і штату працівників, у тому числі посади персонального консультанта фінансового, через що вона підлягає вивільненню на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку зі скороченням її посади з 21.02.2020 року та запропоновано можливість працевлаштування шляхом переведення на посаду персонального консультанта фінансового відділення № 277 АТ «УкрСиббанк», тимчасово, на період перебування основного працівника у відпустці по вагітності та пологам, з робочим місцем у м. Краматорськ, з посадовим окладом 12250 гривень до нарахування.  
18 листопада 2019 року позивачу було запропоновано ще чотири посади. 
Крім цього встановлено, що позивач ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення з попередженням про вивільнення та пропозицією посад, зачитаним їй 21 листопада 2019 року ОСОБА_6 вголос, відмовилась, про що 21 листопада 2019 року складено відповідний Акт. 
Крім цього судом встановлено, що з моменту попередження позивача ОСОБА_1 про її майбутнє вивільнення і до моменту звільнення їй неодноразово пропонувались для працевлаштування посади як персонального консультанта фінансового так і інші посади, проте на жодну з них вона не погодилась та відмовилась від підписання таких пропозицій, про що було складено відповідні акти. Так, 11 грудня 2019 року сформовано пропозицію на 23 посади (т. 1, а.с. 101-102), 17 грудня 2019 року після ознайомлення з нею позивача, складено акт про відмову від підписання цієї пропозиції (т. 1, а.с.100); 28 грудня 2019 року сформовано пропозицію на 202 посади (т. 1, а.с. 104-115), а 20 січня 2020 року - на 90 посад (т. 1, а.с. 116-121), 22 січня 2020 року після ознайомлення з ними позивача складено акт про відмову від підписання цих пропозицій (т. 1, а.с.103); після ознайомлення 04 лютого 2020 року з пропозицією від 31 січня 2020 року на 34 посади (т. 1, а.с. 123-124), від підписання про ознайомлення з якою позивач знов відмовилась, складено відповідний акт (т. 1, а.с.122); згідно пропозиції від 12 лютого 2020 року, позивачу запропоновано ще 43 посади (т. 1, а.с.126), після ознайомлення з якими 14 лютого 2020 року, відмовилась в черговий раз від підписання пропозиції, про що також складено акт (т. 1, а.с.125)
Позивачу було запропоновано з моменту попередження про вивільнення до моменту звільнення загалом 397 посад, серед яких була і тимчасова посада персонального консультанта фінансового відділення №277 АТ «УкрСиббанк» з робочим місцем у м.Краматорськ з окладом в 12 250 гривень до нарахування; тимчасова посада фахівця з обслуговування клієнтів відділення №259 АТ «УкрСиббанк» з робочим місцем у м.Покровськ з окладом 9320 гривень. На жодну з зазначених посад позивач не погодилась.
Судом встановлено, що АТ «УкрСиббанк» було застосовано всіх заходів щодо переведення як на іншу вакантну посаду у межах самого відділення №259 з робочим місцем у м. Покровськ, так і на вакантну посаду персонального консультанта фінансового відділення №277 з робочим місцем у м. Краматорськ, тобто, найближче розташовані до місця проживання позивача відділення, а також були запропоновані інші посади в різних відділеннях у межах України.
У позовній заяві позивач ОСОБА_1 також визнала, що її ознайомлено з повідомленням про наявні вакантні посади у віддалених від місця проживання відділеннях банку.
Факт ознайомлення з попередженням про наступне вивільнення та з пропозиціями вакантних посад підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також поясненнями начальника відділення № 259 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_10 ..
25 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась із заявою до Профспілки працівників банківського та фінансового сектору, та її було прийнято до профспілки 28 листопада 2019 року, про що листом від 28 листопада 2019 року було повідомлено АТ «УкрСиббанк». 
Крім цього встановлено, що 17 січня 2020 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до Виконкому Профспілки працівників банківського та фінансового сектору із поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації праці, скороченням чисельності/штату працівників, які відбуваються на підставі наказу № П-НR-2019-344 від 23 вересня 2019 року «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк». 
11 лютого 2020 року Профспілка працівників банківського та фінансового сектору, розглянувши 10 лютого 2020 року на засіданні Виконкому подання банку, отримане 31 січня 2020 року, відмовила в наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , мотивувавши відмову тим, що банком, в порушення абз. 2 ст. 49-4 КЗпП України, не надано економічного обґрунтування причин скорочення посади персонального консультанта фінансового та відповідних документів на підтвердження позиції банку щодо роботи відділення № 259 АТ «УкрСиббанк» та обґрунтування відповідного подання про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 , а також на час розгляду подання в порушення вимог ст. 49-4 КЗпП України минуло понад три місяці з моменту видання 23 вересня 2019 року наказу П-НR-2019-344 «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк». Крім того, не надано інформації та документів щодо продуктивності праці ОСОБА_1 та інших працівників вказаного відділення, а також щодо врахування і використання всіх можливостей для переведення/перенавчання працівника. 
Листом від 19 лютого 2020 року начальником Департаменту менеджменту персоналу АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_11 у відповідь на відмову профспілки було повідомлено, що подання було направлено у встановлений законодавством тримісячний термін (лист Банку № 54/79326 від 08 листопада 2019 року). Банк послався на розділ 10 Колективного договору, відповідно до якого профспілка бере до розгляду отриману від адміністрації інформацію та, за необхідності, виступає з ініціативою проведення консультацій у термін не більше одного календарного місяця з дня отримання профспілкою інформації про заплановані зміни/звільнення, чого профспілкою зроблено не було. Обґрунтування причин скорочення посад та продуктивності праці працівників не входить до переліку інформації, надання якої передбачено ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та ст. 49-4 КЗпП України.
Також судом встановлено, що на підставі наказу №54-ВК від 20 лютого 2020 року «Про кадрові питання», ОСОБА_1 звільнено з посади персонального консультанту фінансового Відділення № 259 АТ «УкрСиббанк» 20 лютого 2020 року, в зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку та компенсації за 6 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Підставою звільнення зазначено наказ від 23 вересня 2019 року за реєстраційним номером П-НR-2019-344 «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк» та наказ № 344-ВК від 14 листопада 2019 року «Про вивільнення». 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційна скарга АТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно  з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції  відповідає не в повній мірі.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в АТ «УкрСиббанк» мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, роботодавцем було дотримано процедуру вивільнення працівника в частині повідомлення працівника про наступне скорочення штату у встановлені законом строки, належним чином було повідомлено Профспілкову організацію про наступне скорочення чисельності штату працівників, при цьому, судом було враховано, що доказів на підтвердження того, що профспілкова організація відреагувала на дане повідомлення, або звернулась до АТ «УкрСиббанк» із пропозицією відтермінування проведення намічених скорочень, право на що вона мала відповідно до   ч. 3 ст. 49-4 КЗпП України, суду надано не було. 
Також суд першої інстанції виходив з того, що попередження про наступне вивільнення ОСОБА_1 було винесено більше, ніж за два місяці до звільнення, і зачитано позивачу вголос 21 листопада 2019 року, тобто без порушення строків, передбачених ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України. 
Також суд першої інстанції виходив з того, що АТ «УкрСиббанк» належним чином було запропоновано позивачу ОСОБА_1 моменту попередження про вивільнення до моменту звільнення загалом 397 посад, від яких позивач відмовилась.
Крім цього, суд першої інстанції виходив того, що у повідомленні профспілки працівників банківського та фінансового сектору від 11 лютого 2020 року №90 про відмову в наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 , відсутнє правове обґрунтування такої відмови, а посилання у відмові Профспілкового органу на ненадання роботодавцем АТ «УкрСиббанк» економічного обґрунтування причин скорочення посади персонального консультанта фінансового, та відповідних документів на підтвердження позиції банку щодо роботи відділення є таким, що суперечить закону та порушує права роботодавця щодо самостійного визначення внутрішньогосподарської діяльності підприємства роботодавця.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що було доцільним обґрунтування відмови в задоволенні подання посиланням профспілки на порушення відповідачем вимог ст. 42 КЗпП України, оскільки інформації та документів щодо продуктивності праці самої ОСОБА_1 та інших працівників вказаного відділення профспілці надано не було, що позбавило профспілку можливості перевірити законність та обґрунтованість самого подання. 
Також суд виходив з того, що до подання на адресу профспілки АТ «УкрСсиббанк» не було долучено докази того, чи враховані і використані всі можливості для переведення/перенавчання працівника, оскільки профспілка в даному випадку перевіряє дотримання роботодавцем всіх передбачених законодавством прав працівника, в тому числі ч. 2 ст. 40 КЗпП України.
Також, суд першої інстанції виходив з того, що роботодавець, в порушення вимог статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», не повідомив державну службу зайнятості про вивільнення ОСОБА_1 , оскільки закон передбачає доведення роботодавцем до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників, якщо вивільнення є масовим, адже Наказом АТ «УкрСиббанк» за реєстраційним номером № П-HR-2019-344 від 23 вересня 2019 року «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис банку, шляхом скорочення з 21 лютого 2020 року штатних посад Відділення № 259 кат. RH м. Покровськ, Східного регіонального департаменту роздрібного бізнесу АТ «УкрСиббанк», а саме консультанта фінансового – 1 одиниця та персонального консультанта фінансового – 1 одиниця. Так, на підставі цього наказу штатна чисельність працівників зменшилась з семи до п`яти одиниць.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи в повній мірі відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам та не оспорені сторонами по справі.
Проте повністю із такими висновками суду погодитись не можна за наступних підстав.
Згідно з пунктом 1 частини 1, частиною 2 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірванні власником або уповноваженим ним органом у випадку змін організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Стаття 43 КЗпП України встановлює, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки, тому вимога щодо отримання такої згоди спрямована на гарантування належного захисту працівника від незаконного звільнення.  
Частинами другою, четвертою і восьмою статті 43 КЗпП України встановлено, що виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.
Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.
Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
Системний аналіз вказаних норм закону дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено.
Як вірно встановлено судом першої інстанції АТ «УкрСиббанк» із дотриманням наведених вище норм закону звернувся до профспілкового органу із відповідним поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 ..
У повідомленні Профспілки працівників банківського та фінансового сектору про розгляд подання на звільнення ОСОБА_1 №90 від 11 лютого 2020 року в частині обґрунтування підстави для відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 зазначено, що роботодавцем не надано економічного обґрунтування причин скорочення посади персонального консультанта фінансового та відповідних документів на підтвердження позиції щодо роботи відділення №259 АТ «УкрСиббанк», не надано документи щодо продуктивності праці ОСОБА_1 та інформації на підтвердження використання всіх можливостей для переведення/перевчання працівника. (т.І, а.с.21)
Стаття 43 КЗпП України і стаття 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вимагають, щоб рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору було обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).
Враховуючи, що у вказаних нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватися судом виходячи із загальних принципів права і принципів цивільного судочинства (ст. 8 Конституції України, норм ЦПК України) і лексичного значення (тлумачення) самого слова "обґрунтований", яке означає "бути досить, добре аргументованим, підтвердженим науково, переконливими доказами, доведеним фактам".
Отже, суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету правове обґрунтування такої відмови. У разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним за дотримання інших передбачених законодавством про працю вимог для звільнення.
Суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.
Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом, виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства.
Обґрунтуванням відмови може бути виявлене порушення роботодавцем встановлених законодавством та колективним договором умов проведення звільнення. 
У рішенні Профспілки працівників банківського та фінансового сектору про розгляд подання на звільнення ОСОБА_1 №90 від 11 лютого 2020 року в частині обґрунтування підстави для відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 зазначено, що роботодавцем не надано економічного обґрунтування причин скорочення посади персонального консультанта фінансового та відповідних документів на підтвердження позиції щодо роботи відділення №259 АТ «УкрСиббанк», не надано документи щодо продуктивності праці ОСОБА_1 та інформації на підтвердження використання всіх можливостей для переведення/перевчання працівника. (т.І, а.с.21)
Перевіряючи наявність правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення позивача, суд першої інстанції залишив поза увагою, що рішення Профспілки працівників банківського та фінансового сектору містить посилання на ненадання роботодавцем АТ «УкрСиббанк» достатньої інформації для вирішення питання профспілковим органом по суті, але не містить самого правового обґрунтування щодо виявлення профспілковим органом порушення роботодавцем встановлених законодавством та колективним договором умов проведення звільнення, що стало підставою для відмови у наданні такої згоди на звільнення.
Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.
Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи в частині здійснення відповідачем масового вивільнення та його обов`язку повідомити у зв`язку з цим державну службу зайнятості, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно Наказу АТ «УкрСиббанк» за реєстраційним номером № П-HR-2019-344 від 23 вересня 2019 року «Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про внесення змін в організаційну структуру та штатний розпис банку, шляхом скорочення з 21 лютого 2020 року штатних посад Відділення № 259 кат. RH м. Покровськ, Східного регіонального департаменту роздрібного бізнесу АТ «УкрСиббанк», а саме консультанта фінансового – 1 одиниця та персонального консультанта фінансового – 1 одиниця. Штатна чисельність працівників зменшилась з семи до п`яти одиниць.
Встановлено та не заперечувалось сторонами, що Відділення №259 м.Покровськ Східного регіонального департаменту роздрібного бізнесу АТ «УкрСиббанк» не є юридичною особою і входить до складу Акціонерного товариства «УкрСиббанк», і, як повідомив в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача, чисельність працівників установи складає значно більшу кількість осіб, ніж працюють у вказаному відділенні.
Згідно ст.48 Закону України «Про зайнятість населення» масовим вивільненням з ініціативи роботодавця (крім випадку ліквідації юридичної особи) є одноразове або протягом:
1) одного місяця:
вивільнення 10 і більше працівників на підприємстві, в установі та організації з чисельністю від 20 до 100 працівників;
вивільнення 10 і більше відсотків працівників на підприємстві, в установі та організації з чисельністю від 101 до 300 працівників;
2) трьох місяців - вивільнення 20 і більше відсотків працівників на підприємстві, в установі та організації незалежно від чисельності працівників.
З аналізу зазначеної норми матеріального закону вбачається, що у роботодавця виникає обов`язок повідомити державну службу зайнятості виходячи з кількості працівників установи, а не окремого відділення, яке не є юридичною особою та не є окремою установою.
Отже, висновки суду першої інстанції про те, що в установі відповідача відбулось масове вивільнення працівників, в розумінні наведеної вище норми матеріального закону, не відповідають фактичним обставинам справи.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що при звільненні ОСОБА_1 роботодавець дотримався встановленої законодавством про працю процедури звільнення, врахував відсутність у позивача переважного права на залишення на роботі, її фаховий рівень, своєчасно попередив її про наступне вивільнення, протягом усього часу до дня звільнення пропонував наявні в установі вакантні посади, звернувся до профспілки, членом якої є позивач ОСОБА_1 , на що отримав необґрунтовану відмову. За таких обставин роботодавець мав право звільнити працівника без згоди профспілкової організації.
Отже, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржене рішення ухвалено з  порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .. 

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України,

                                                     постановив:

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.
Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2020 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа Профспілка працівників банківського та фінансового сектору, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий                                        О.І. Корчиста

Судді:                                              О.Д. Канурна

                                                                                                                       Т.В. Космачевська 

Повний текст постанови складено 25 лютого 2021 року.

Головуючий                                        О.І. Корчиста