УХВАЛА

10 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  5023/4346/11 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ткаченко Н.Г. (головуючого), Жукова С.В., Огородніка К.М.,

перевіривши касаційну скаргу       Акціонерне товариство "УкрСиббанк" з доданими до неї матеріалами
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020
та ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.09.2020 в частині повернення ліквідатору ФОП Назаренко О.М. арбітражному керуючому  Онищенку К.С. без розгляду уточнення до заяви про витребування майна банкрута 
у справі   № 5023/4346/11
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "VIP LTD"
до Фізичної особи-підприємця Назаренко О.М.
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ "УкрСиббанк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.09.2020  в частині повернення ліквідатору ФОП Назаренко О.М. арбітражному керуючому Онищенку К.С. без розгляду уточнення до заяви про витребування майна банкрута у справі   № 5023/4346/11, разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши касаційну скаргу АТ "УкрСиббанк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.09.2020  в частині повернення ліквідатору ФОП Назаренко О.М. арбітражному керуючому Онищенку К.С. без розгляду уточнення до заяви про витребування майна банкрута у справі   № 5023/4346/11, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження,  виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 вересня 2020 року               було повернуто ліквідатору ФОП Назаренко О.М. - арбітражному керуючому Онищенку К.С.      без розгляду "уточнення до заяви про витребування майна банкрута".

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.09.2020р. у справі №5023/4346/11 залишено без змін.

Постановою Господарського суду Харківської області від 05.09.2012 ФОП Назаренко О.М. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Яновського С.С., якого зобов`язано виконати ліквідаційну процедуру. 

З  21.10.2019 введено в дію  Кодекс України з процедур банкрутства (  КУзПБ ) , яким встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ визнано такими, що втратили чинність зокрема,   Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 N 2343-XII      з наступними змінами;   Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" від 14.05.1992  N 2344-XII.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу. 

Відтак, розгляд заяви ліквідатора ФОП Назаренко О.М. арбітражного керуючого Онищенка К.С. про уточнення до заяви про витребування майна банкрута у справі   № 5023/4346/11 здійснюється відповідно до вимог КУзПБ, введеного в дію з 21.10.2019.

Згідно  ч. 1 ст.    2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. 

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Пункт 8 ч.2 ст. 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Порядок оскарження судових рішень прийнятих у процедурі банкрутства визначений   ст. 9 КУзПБ.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУзПБ, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 

Згідно  ч. 3 ст. 9 КУзПБ,  у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Перелік судових рішень, визначений у ч. 3 ст. 9 КУзПБ, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. 

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

АТ "УкрСиббанк" подано касаційну скаргу на Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020, прийняту за результатом апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Харківської області від 01.09.2020  в частині повернення ліквідатору ФОП Назаренко О.М. арбітражному керуючому Онищенку К.С. без розгляду уточнення до заяви про витребування майна банкрута у справі   № 5023/4346/11,  оскарження якої в касаційному порядку не передбачено ч.3 ст.9 КУзПБ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 293 ГПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо, зокрема, касаційну скаргу подано на    судове рішення , що не підлягає касаційному оскарженню.       
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                         
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у відкритті    касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "УкрСиббанк" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.09.2020  в частині повернення ліквідатору ФОП Назаренко О.М. арбітражному керуючому Онищенку К.С. без розгляду уточнення до заяви про витребування майна банкрута у справі   № 5023/4346/11 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК України, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "УкрСиббанк", то клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 у справі № 5023/4346/11, яке міститься у прохальній частині касаційної скарги,  судом не розглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 234, 235, п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК,                              ч. 3 ст. 9 КУзПБ, Суд, -

УХВАЛИВ: 

Відмовити АТ "УкрСиббанк"  у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.09.2020  в частині повернення ліквідатору ФОП Назаренко О.М. арбітражному керуючому Онищенку К.С. без розгляду уточнення до заяви про витребування майна банкрута у справі   № 5023/4346/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Головуючий, суддя -                                                                        Ткаченко Н.Г.  

Судді -                                                                                                   Жуков С.В.

                                                                                                              Огороднік К.М.