ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/516/21 Справа № 210/860/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання : Кислиця І.В.

сторони справи :
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач- Публічне акціонерне товариство «Північтранс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку  ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо складання повного тексту судового рішення відсутні, 

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Північтранс» (далі ПАТ «Північтранс», про стягнення заборгованості з заробітної плати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що   01.03.2017 року його було прийнято водієм автотранспортних засобів до ПАТ «Північтранс» на умовах повної зайнятості. 30 травня 2017 року позивача було звільнено з підприємства за власним бажанням. Причиною звільнення стало те, що за період роботи на даному підприємстві позивач не отримав заробітну плату. Заборгованість підприємства по заробітній платі станом на 30.05.2017 р. складала 2 393,32 грн. 
У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 676 робочих дні, ОСОБА_1 вважає, що з відповідача підлягає також стягненню на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, який складає 28 310, 88 грн. 
Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ПАТ «Північтранс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 2 393 грн. 32 коп.
Стягнуто з ПАТ «Північтранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки заробітної плати у розмірі 28 310 грн. 88 коп.
Стягнуто з ПАТ «Північтранс» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. 
Рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
В апеляційній скарзі, ПАТ «Північтранс» посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено право відповідача на подання відзиву на позовну заяву та доказів по справі.
Позивачем не надано доказів на підтвердження заборгованості по заробітній платі з березня по травень 2017 року.
29 липня 2020 року на адресу Дніпровського апеляційного суду від представника ПАТ «Північтранс» надійшли письмові доповнення до апеляційної скарги. Доповнення скарги - це наведення нових аргументів та міркувань, наведення нових мотивів скарги, подання додаткових доказів з посиланням на них, уточнення норм матеріального чи процесуального права та ін. Надані доповнення за своїм змістом дублюють апеляційну скаргу, тому колегія суддів приходить до висновку , що доповнення до апеляційної скарги за своїм змістом становлять додаткові письмові пояснення, подання яких є реалізацією права учасників справи давати пояснення на протязі розгляду справи до видалення суддів до нарадчої кімнати. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги – відмовити.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. 
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача , підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та видно із записів, що містяться в трудовій книжці , що позивач ОСОБА_1 01 березня 2017 року був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до ПАТ «Північтранс» на підставі наказу від 28.02.2017 №41-к. (а.с.7)
30 травня 2017 року на підставі наказу №104-к позивач був звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.(а.с.7)
Відповідно до довідки про індивідувальні відомості застрахованої особи заробітна платня за березень 2017 року становила 801,91 грн., за квітень 801, 91 грн., за травень -789,50 грн. (а.с. 9)
Після звільнення роботодавцем не проведено з ОСОБА_1 розрахунок по заробітній платі, у зв`язку з чим станом на дату звільнення заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 по заробітній платі складає у розмірі 2 393,32 грн.
Відповідно наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку з 31.05.2017 року по 12.02.2020 року, середньоденний заробіток становить 41,88 грн., середній заробіток за час затримки на час звернення до суду становить 28 310 ,88 грн. за 676 робочі дні (а.с.11).
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що з позивачем не проведено розрахунок заробітної плати при звільненні, у зв`язку з чим підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Кожна особа має право в порядку, встановленомуЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2ст. 12 ЦПК).
Згідност. 43 Конституції Україниправо на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідност. 116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП Українив разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені вст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно зі статтями 47,116 КЗпП Українипри звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно роз`яснень, наданих в пункті 20, частині 5 пункту 25Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченоїст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст.117 КЗпПстягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення заробітної плати, затвердженогопостановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року.
Згідно з абз.3 п.2 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженогопостановою КМУ № 100 від 08.02.1995середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений з підприємства відповідача 30.05.2017 року, тому розрахунковим періодом є два попередні перед звільненням повні місяці квітень і травень 2017 року.
В зазначені місяці середньомісячна заробітна плата позивача складала 1591,41 грн. (середньоденний заробіток 41,88 грн.). Кількість днів затримки розрахунку становить 676 дні.
Відповідачем ці відомості не спростовані.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; особливості предмета позову, тощо.
Частинами 1 та 3статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, відповідно наданого позивачем розрахунку компенсації за затримку розрахунку, що складає 28 310,88 грн., підлягають задоволенню.
Отже, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт непроведення з ним остаточного розрахунку.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення судом першої інстанції прийняте на підставі неналежних та недопустимих доказах, що позбавляє відповідача права на справедливий суд, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява №14448/88, §33).
Створення рівних можливостей учасникам процесу в доступі до суду та до реалізації та захисту їхніх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
За приписами ст.12,81 ЦПК України,кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).
Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.
Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК Україниці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Положеннями ч. 2ст. 78 ЦПК Українивизначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач допустив затримку у виплаті зарплати, в зв`язку з чим у нього виник обов`язок виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, доказів на спростування викладеного, відповідачем не надано.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження заборгованості по заробітній платі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки це не звільняє відповідача від обов`язку виплатити позивачу належні йому суми при звільнені у строки, передбачені законом. Крім того, відповідачем не надані докази на спростування доводів позивача, не надано оригіналів або засвідчених належним чином копій відомостей про виплату заробітної плати ОСОБА_1 .
Надані до апеляційної скарги копії відомостей про виплату грошей не можуть бути прийняті судом у якості належних доказів виплати заробітної плати позивачу, адже вони не засвідчені належним чином відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України. На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, оригіналів відомостей про виплату грошей з березня по травень 2017 року з підписами ОСОБА_1 , також не надано.
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно дост. 375 ЦПК Україниапеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Північтранс» залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 16 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: