Ухвала
 
15 березня 2021 року
місто Київ
 
справа № 688/2507/16
провадження № 61-3428ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області
про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та витребування майна,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_2 у червні 2016 року звернулася до суду з позовом, який уточнено (змінено предмет позову), про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до договору купівлі-продажу від 05 квітня 2004 року № 5, укладеного між Шепетівською об`єднаною державною податковою інспекцією та ОСОБА_7 ; витребування у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 24/100 частин приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з допоміжними приміщеннями, загальною площею 231 кв. м; витребування у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 4/100 частин приміщень зазначеного магазину з допоміжними приміщеннями, загальною площею 49, 9 кв. м.
Ухвалами Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року, 28 травня 2020 року та 26 серпня 2020 року здійснено заміну та залучення відповідачів.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Справа переглядалася судами першої та апеляційної інстанцій неодноразово.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2021 року, позов задоволено частково.
Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 24/100 частин нежитлового приміщення з допоміжними приміщеннями, загальною площею 231 кв. м, розташованого на АДРЕСА_1 .
Витребувано у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 4/100 частин нежитлового приміщення з допоміжними приміщеннями, загальною площею 49, 9 кв. м, розташованого на АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовлено.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 02 березня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 січня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_1 .
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено рішення без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 317/3698/15-ц (провадження № 61-19795св18) щодо вирішення апеляційним судом заяви відповідача про застосування позовної давності; у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 688/2507/16-ц (провадження № 61-16686св18) щодо виконання обов`язку державою Україна про повернення майна; у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 639/7253/18 (провадження № 61-1287св20) щодо застосування положення частини другої статті 388 ЦК України;
- суди першої та апеляційної інстанцій не застосували правила про позовну давність до спірних правовідносин відповідно до заяви відповідача;
- суд першої інстанції безпідставно відкрив провадження у справі за наявності судового рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;
- судами першої та апеляційної інстанцій проігноровано висновки (вказівки) Верховного Суду, викладені у постанові за наслідками перегляду судових рішень, ухвалених у цій справі щодо способу захисту прав позивача;
- суд першої інстанції залучив заявника до участі у справі як відповідача після закінчення підготовчого засідання;
- суди першої та апеляційної інстанцій визнали встановленою обставину набуття заявником права власності на спірне майно за безоплатним правочином за відсутності у матеріалах справи доказів на підтвердження укладення такого правочину та його ціни;
- суд першої інстанції розглянув справу за відсутності заявника, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у пункті 1 частини другої статті 389 та пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження. Касаційна скарга подана у справі із ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час звернення до суду касаційної інстанції.
ІV ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2020 року.
Клопотання обґрунтовувалося тим, що на підставі оскаржуваного рішення суду першої інстанції позивач може розпочати процедуру державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення суду першої інстанції, доводи клопотання зводяться до ймовірності настання негативних наслідків, проте наведені заявником обставини та наявність ризиків не підтверджені належними доказами, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу № 688/2507/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та витребування майна.
У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2020 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко