ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1591/21 Справа № 194/464/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Солодовник І. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Демченко Е.Л.
                за участю секретаря – Бондаренко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор», Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у розпорядженні майном
за апеляційною скаргою Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області
на  рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор», Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у розпорядженні майном. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 24.03.2016 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення у справі № 194/155/14-ц, яке набрало законної сили 08.08.2016 року, яким визнано недійсним договір «Автопакет» № 8/2007/840/-К/1405-АП від 21.09.2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; припинено обтяження автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого РЕВ 7-го МВ ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області 21.09.2007 року, у вигляді заборони відчуження, яке накладено відповідно до договору «Автопакет», укладеного між ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.03.2014 року за № 14215515, шляхом виключення вказаного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Позивач вказує, що він позбавлений права вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки до теперішнього часу належне йому майно залишається в обтяжені під забороною відчуження, незважаючи на судове рішення про припинення обтяження, яке набрало законної сили. Також, позивач зазначає, що при здійсненні державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяження рухомого майна державний або приватний нотаріус діє як реєстратор Реєстру Державного реєстру обтяжень рухомого майна та виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. ПАТ КБ «Надра» свого зобов`язання щодо реєстрації припинення обтяження не виконав, не подав заяву про припинення обтяження і вилучення відповідного запису з Державного реєстру. Окрім цього, позивач вказує, що він з метою захисту свого права на належне йому рухоме майно, з метою виконання судового рішення про припинення обтяження та виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про обтяження транспортного засобу, звернувся до Тернівської державної нотаріальної контори із заявою про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про приватне обтяження транспортного засобу, належного йому, однак згідно з повідомленням Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 06.02.2020 р. він не має права подавати заяву про припинення обтяження рухомого майна, заяву про припинення обтяження подає обтяжувач. При цьому,Тернівська державнанотаріальна контора посилається на ст. 43 Закону України«Про забезпеченнявимог кредиторівта реєстраціюїх обтяжень»,згідно з яким відомості про припинення обтяження реєструються реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, а не тільки заяви обтяжувача, як зазначено у повідомленні. Позивач вважає, що державний нотаріус, як реєстратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна безпідставно не зареєструвала відомості про припинення обтяження рухомого майна, а саме автомобіля, який належить йому на праві приватної власності, проте нотаріус, як реєстратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна мала всі повноваження щодо проведення реєстрації припинення обтяження рухомого майна, належного йому на підставі судового рішення, яке набрало законної сили і є обов`язковим для виконання для всіх органів державної влади, посадових і службових осіб на всій території України. Також, позивач зазначає, що позов про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні рухомим майном подається у порядку цивільного судочинства, оскільки є спором про цивільне право, незважаючи на склад учасників спору. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд зобов`язати державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, як реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєструвати відомості у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про припинення приватного обтяження автомобіля марки MitsubishiLancer, 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 у вигляді заборони відчуження, яке накладено відповідно до договору «Автопакет», укладеного між ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.03.2014 р. за № 14215515, шляхом виключення вказаного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор», Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у розпорядженні майном - задоволенні.
Зобов`язано державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, як реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєструвати відомості у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про припинення приватного обтяження автомобіля марки Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 у вигляді заборони відчуження, яке накладено відповідно до договору «Автопакет», укладеного між ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.03.2014 р. за № 14215515, шляхом виключення вказаного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.135-140).

Додатковим рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року, доповнено резолютивну частину рішення абзацом: Судові витрати по справі залишити за позивачем (а.с.171-172). 

В апеляційній скарзі Тернівська державна нотаріальної контори Дніпропетровської області не погоджуючись з рішенням суду в повному обсязі та посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.149-153).

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади № 48562433 від 14.12.2015 р. за записом від 03.03.2014 р. № 14215515 зареєстровано приватне обтяження рухомого майна, а саме транспортного засобу автомобіля марки Mitsubishi Lancer, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 ; підстава обтяження: договір «Автопакет» № 8/2007/840/-К/1405-АП від 21.09.2007 р., відділення ПАТ «КБ «Надра» Дніпропетровське РУ; обтяжувач ПАТ КБ «Надра», код: 20025456, адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 15; боржник ОСОБА_1 , код НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ; реєстратор Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73 (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 21.09.2007 р., виданого РЕВ 7-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, автомобіль Mitsubishi Lancer, VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 (а.с. 10).
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р. в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів задоволено. Визнано недійсним договір «Автопакет» № 8/2007/840/-К/1405-АП від 21.09.2007 р., укладений між ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та припинено обтяження автомобіля марки Mitsubishi Lancer, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 , зареєстрований РЕВ 7-го МВ ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області 21.09.2007 р., у вигляді заборони відчуження, яке накладено відповідно до договору «Автопакет» 8/2007/840/-К/1405-АП від 21.09.2007 р., укладеного між ВАТ КБ «Надра» з ОСОБА_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.03.2014 р. за № 14215515, шляхом виключення вказаного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Рішення суду набрало законної сили 08.08.2016 р. (а.с. 7-9).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З позовної заяви видно, що позивач позбавлений права вільно розпоряджатись належним йому майном, оскільки до теперішнього часу належне йому майно залишається в обтяжені під забороною відчуження, незважаючи на судове рішення про припинення обтяження, яке набрало законної сили.
ПАТ КБ «Надра» свого зобов`язання щодо реєстрації припинення обтяження транспортного засобу не виконав, не подав заяву реєстратору про припинення обтяження і вилучення відповідного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, оскільки станом на 02.07.2020 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не внесені відомості про припинення приватного обтяження автомобіля марки Mitsubishi Lancer, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 ; документ-підстава обтяження: договір «Автопакет» № 8/2007/840/-К/1405-АП від 21.09.2007 р., видавник відділення ПАТ «КБ «Надра» Дніпропетровське РУ; обтяжувач ПАТ КБ «Надра», боржник ОСОБА_1 , код НОМЕР_4 , запис від 03.03.2014 р. № 14215515 про приватне обтяження рухомого майна, про що свідчить Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 66628284 від 02.07.2020 р . (а.с. 132).
ОСОБА_1 , реалізуючи своє право на вільне розпорядження належним йому майном звертався до ПАТ КБ «Надра» 10.01.2020 року з заявою щодо виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису відносно транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Lancer, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 , однак листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» № 03-1485 від 14.02.2020 р. повідомлено ОСОБА_1 , що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 р. по цивільній справі № 194/155/14-ц, зокрема, було вирішено припинення обтяження автомобіля Mitsubishi Lancer, та в резолютивній частині судового рішення не конкретизовано порядок здійснення дій щодо вилучення такого запису, а також особу на яку покладено такий обов`язок та спосіб, в який повинно бути здійснене їх вилучення. Надання реєстратору рішення суду, яке набрало законної сили та на час реєстрації не скасовано, є достатньою підставою для реєстрації відомостей про припинення обтяження рухомого майна (а.с. 15).
З листа Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» за № 160/29-08 від 23.01.2020 р., який міститься в матеріалах справи, встановлено, що позивач звертався до вказаної установи із заявою від 10.01.2020 р. щодо вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 14215515 від 03.03.2014 р., та вказаною установою ОСОБА_1  повідомлено, що обтяження за реєстраційним номером № 14215515 є приватним обтяженням. Державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна здійснюється філіями ДП «НАІС» на підставі заяви обтяжувача, поданої виключно в електронній формі. У підприємства відсутні правові підстави для здійснення державної реєстрації припинення обтяження в Державному реєстрі, у зв`язку з тим, що при здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна, обсяг повноважень ДП «НАІС» визначається виключно функціями реєстратора Державного реєстру, який виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру обтяжень відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України (а.с. 16). 

10.01.2020 року позивач звернувся до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтоки З.В. з письмовою заявою про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису за № 14215515, зареєстрованого 03.03.2014 р. про приватне обтяження належного позивачу транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Lancer, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір чорна перлина, заводський номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 13).
06.02.2020 року держаним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В. повідомлено позивача про неможливість вилучення запису та повернуто заяву ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`відомості про припинення приватного обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, а ОСОБА_1 не має юридичного права подавати заяву про припинення обтяження рухомого майна, про що свідчить лист № М-1 від 06.02.2020 р. (а.с. 14).
Судом встановлено, що порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регулюється Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 р. № 1255-ІУ та Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що зняття заборони відчуження майна та внесення відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за рішенням суду здійснюється будь-яким нотаріусом або державним, або приватним, як реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна визначеним згідно з наказом Міністерства юстиції України «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» № 57/5 від 07 липня 2006 року. Враховуючи викладене, а також те, що наявність обтяження транспортного засобу позбавляє позивача можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд першої першої інстанцій задовольнив вимоги повністю.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції, колегія суддів погоджується, оскільки вони зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, а рішення суду є обґрунтованим та відповідає вимогам закону. 
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, судом встановлено, що порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регулюється Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 березня 2003 року № 1255, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 29 липня 2004 року. За № 942/9541.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.
Згідно з ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника, інформація про припинення.
Згідно з Наказом Міністерства юстиції України «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» № 57/5 від 07 липня 2006 року, визначено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державні, приватні нотаріуси та їх помічники, державні та приватні виконавці, податкові керуючі, а також адміністратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна та його філії у випадках, передбачених законодавством. Про, що також зазначає відповідач у письмових запереченнях.
Відповідно до п.п. 4, 5 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05 липня 2004 року державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору.
Пунктом 5 глави 15 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Отже, у силу наведених норм процесуального права суд захищає виключно порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси особи.
У разі, якщо законом передбачено інший несудовий порядок відновлення порушених прав особи, то остання повинна його реалізувати, а вже потім, у разі відмови в поновленні прав, свобод чи інтересів, звертатися до суду з відповідними вимогами.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 640/4301/17.

Суд 1 інстанції дійшов вірного висновку, що державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, як реєстратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна мала всі повноваження щодо проведення реєстрації припинення обтяження рухомого майна та внесення відомостей про припинення обтяження транспортного засобу ОСОБА_1 , на підставі судового рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили та відповідно до ст. 18 ЦПК України, є обов`язковим для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, та підлягає виконанню на всій території України.

Доводи апеляційної скарги, що Тернівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області не порушені жодні права позивача, що є неналежним відповідачем по справі, та спосіб захисту позивачем обрано не ефективно, оскільки він мав звернутися до ВАТ КБ «Надра», як обтяжувача, з метою спонукання банку на подачу заяви про припинення обтяження на підставі рішення суду відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги, оскільки вони суперечать вимогам ст.ст. 42, 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пункту 5 глави 15 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 640/4301/17.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення норм чинного законодавства на власний розсуд, що є зручним для апелянта.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області – залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: