П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 січня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/4099/20	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Стас Л.В..
суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,
           
   розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди 

                                                                ВСТАНОВИВ: 

        Військова частина НОМЕР_2 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь військової частини НОМЕР_1 заподіяної майнової шкоди у розмірі 52  866,05грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.09.2020р. по справі №420/4099/20 відмовлено у задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 .

05.10.2020р. до суду від представника відповідача надійшла заява про вирішення питання про судові витрати, у прохальній частині якої представник просив суд першої інстанції ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 23 500,00грн. та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, у розмірі 275,50грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 від 05.10.2020р. про вирішення питання щодо розподілу судових витрат - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі, представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду від 13.10.2020 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

     Крім того, представник ОСОБА_1 також просив суд апеляційної інстанції здійснити розподіл судових витрат, в тому числі за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, пов`язаних з оскарженням  Ухвали суду першої інстанції від 13.10.2020 року, а саме: судові витрати про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі  2  102 грн., витрати на професійну правничу допомогу – 6000 грн. та витрати, пов`язані із вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, у сумі – 92,90 грн. 

     Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи,  перевіривши  законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що  апеляційна скарга підлягає  задоволенню  з таких мотивів. 
В обгрунтування ухвали про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що до закінчення судових дебатів відповідачем не подавалася заява про подальше надання відповідних доказів в підтвердження понесених ним судових витрат в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України. 

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до додатків до відзиву на позовну заяву за №2 зазначена Заява в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України, якою повідомлено про намір відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі надати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції ( т. 1 а.с. 91). 

Відповідно до положень ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції с:
1)          неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи:
2)          недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3)          невідповідність висновків суду обставинам справи;
4)          неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що суд помилково встановив відсутність в матеріалах заяви відповідача в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року та направити справу в суд першої інстанції для подальшого розгляду заяви представника відповідача про вирішення питання про судові витрати.

    Щодо заяви представника відповідача про стягнення судових витрат, колегія суддів зазначає про таке. 

     Згідно із ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

      Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

      За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

      Для цілей розподілу судових витрат:
      
      1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
       2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

      Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

      Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:  складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

     У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

      Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

      Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

        При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
        
        1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

        2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

         3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

        За положеннями статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 

      При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

       При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

      Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

     На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
      
     Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

       Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем та Адвокатським об`єднанням  «Ю-РАЙТ» 08.07.2020 р.  укладено Договір про надання правової допомоги під №12/20.

       Згідно із п.2 цього Договору, адвокатське бюро надає клієнту правову допомогу в судах України усіх юрисдикцій. 

      Пунктом 5.1 цього Договору установлено, що розмір гонорару адвоката визначається сторонами в Додатковій угоді до Договору. 

     Згідно п. 2 Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги № 12/20 від 08.07.2020р., розрахунок гонорару робиться за тарифами, вказаними в Прас – листі Об`єднання ( Додаток № 1 від 08.07.2020р. до Договору про надання правової допомоги від 08.07.2020 р.  під №12/20), який є невід`ємною частиною  Договору та Угоди. 

    Згідно Прас – листу, підготовка апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу становить 6000 грн. 

     При розгляді даної справи відповідачем і його представником надано до суду: Договір про надання правової допомоги від 08.07.2020 р. під №12/20, Додаткову угоду № 12/20 від 08.07.2020р., Прас - лист ( Додаток № 1 від 08.07.2020р. до Договору про надання правової допомоги від 08.07.2020 р. під №12/20), Акт приймання - здачі послуг від 30.10.2020 р. до Договору  від 30.10.2020р. про надання правової допомоги від 08.07.2020 р. під №12/20, квитанція про сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі  2  102 грн. 

   Згідно акту виконаних робіт та розрахунку гонорару, вартість правової допомоги становить загалом 4000 грн., з яких: підготовка та подання до суду апеляційної скарги на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року складає -4000 грн. 

   Доказів того, що адвокатом вчинені будь - які інші дії, пов`язані з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, окрім вказаної послуги, відповідачем та його представником не надано. 

     Позивачем сплачено вартість послуг адвоката 30 жовтня 2020 в сумі 2  800,00 грн. згідно квитанції / т. 2 а.с.80/.

     З огляду на наведене, та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг доказів у справі, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 4000,00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат відповідачу саме в зазначеному розмірі.
      Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
    Керуючись ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ: 

     Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 

     Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди – скасувати. 

    Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 

    Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_4 )  понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн., а також судовий збір за подачу  апеляційної скарги у розмірі 2 800 ( дві тисячі вісімсот ) грн. 

    Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

                                                               Дата складення повного судового рішення 14 січня 2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.