ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року	Львів	Справа № 380/352/20 пров. № А/857/14094/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Гінди О.М., Курильця А.Р.;
за участю секретаря судового засідання –   Юник А.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, прийняте суддею Москаль Р.М. в місті Львові, о                               12 годині 40 хвилині, повний текст складено 05 жовтня 2020 року, у справі №380/352/20 за позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів, -

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.12.2019, а саме коригування митної вартості автомобіля FORD GALAXI, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , 2014 року випуску, з робочим об`ємом двигуна 1560 см3; визнати недійсною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації від 02.12.2019 №UA209190.2019.076767, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/01351; стягнути з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 зайво сплачені за митне оформлення транспортного засобу кошти в сумі 36027 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що ОСОБА_1 з метою митного оформлення придбаного закордоном транспортного засобу надав митному органу електронну митну декларацію. Для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу декларант, серед інших документів, подав митному органу виданий                   продавцем-нерезидентом рахунок, що підтверджує сплату готівкою фактурної вартості транспортного засобу в сумі 4193,28 євро при отриманні автомобіля. Відповідач за наслідками розгляду цих документів прийняв рішення про коригування митної вартості, що стало підставою для відмови в митному оформленні автомобіля за ціною угоди. Вказує, що митний орган не взяв до уваги стан транспортного засобу та його ушкодження, хоча сам зафіксував ці факти в акті огляду автомобіля. Вартість автомобіля вказана і в митній декларації країни походження, проте митниця цього також не врахувала. За цих обставин позивач вважає, що митний орган необґрунтовано та безпідставно не визнав митну вартість за першим методом, а також з невідомих джерел інформації визначив митну вартість автомобіля за резервним (шостим) методом на рівні 8500 євро. Для отримання автомобіля у вільний обіг після прийняття відповідачем оскаржених рішень позивач сплатив фінансову гарантію у формі грошових коштів в сумі 36027 грн. (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю автомобіля, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею). Просив стягнути з відповідача ці кошти як зайво сплачені на підставі незаконного рішення митниці.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000574/2 від 05.12.2019, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/01351.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, з підстав помилкового застосування норм матеріального та неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що відповідно до п.2 ст.53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Однак касові та товарні чеки до митного оформлення не подавались, документи щодо оплати товару до митного оформлення не подавалися. У фактурі №2252 від 18.11.2019 вартість автомобіля вказано без VAT, однак не зазначено законні підстави для звільнення від оподаткування VAT. Власник автомобіля, вказаний у реєстраційному документі та продавець є різними особами, що містить сумніви, щодо вказаних і задекларованих усіх витрат, понесених за даний транспортний засіб. Однак жодних документів про перехід права власності між цими особами не надано. Відтак, зазначає, що подані документи не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товару. В підсумку покликається на правомірність визначення митної вартості автомобіля за результатами спрацювання АСАУР.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби просить залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №380/352/20  залишити без змін. Просить розглядати апеляційну скаргу відповідача без його участі. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника митного органу, який просив задоволити апеляційну скаргу, позивача, який просив залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.11.2019 ОСОБА_1 придбав в німецької фірми Газельхорст Аутомобайл, що здійснює купівлю/продаж вживаних автомобілів, транспортний засіб марки Ford Galaxy Van, номер кузова НОМЕР_2 на підставі рахунку №2252 від 18.11.2019 (а.с.100-101 ), в якому серед іншого вказано таке:
- ціна автомобіля становить 4193,28 євро;
- купівля-продаж відбувається як експортна поставка, що не обкладається податком;
- оплата здійснена готівкою під час отримання автомобіля покупцем;
- продається автомобіль, що був у вжитку, з подряпинами та без будь-яких гарантій.
За проведення передпродажного техогляду цього автомобіля сплачено 75 євро                (а.с.108-109). 
Продавець оформив митну декларацію країни відправлення                                             №MRN 19DE215217900133E0 на експорт транспортного засобу VIN НОМЕР_2 , в якій відображено сплачену покупцем вартість у сумі 4193,28 євро та статистичну вартість (з урахуванням вартості техогляду) в сумі 4250 євро                              (а.с. 102-104, 105-107).
02.12.2019 для здійснення митного оформлення згаданого транспортного засобу уповноважений представник декларанта подав митниці митну декларацію №UA209190/2019/076767 в електронній формі, в якій заявлено митну вартість транспортного засобу в розмірі 4193,28 євро. Митну вартість транспортного засобу визначено за основним методом - за ціною договору (вартість операції). Так, в графі 42 митної декларації “ціна товару” зазначено 4193,28 євро, в графі 23 “курс валюти” 26,32635400 грн., вартість в національній валюті становить 110.39377 грн. (а.с. 65). 
Стан транспортного засобу (наявні пошкодження) описано в додатковому аркуші до акта про проведення митного огляду товарів: пошкодження лакофарбового покриття авто затертість салону (а.с.8-9).
05.12.2019 митниця здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та прийняла рішення №UA209000/2019/000574/2, відповідно до якого визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 8500 євро. Прийняте рішення посадова особа відповідача обґрунтувала таким: митна вартість заявлена декларантом не може бути визнана у зв`язку з відсутністю документального підтвердження числових значень митної вартості та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 МК України (відсутні касові або товарні чеки, банківські платіжні документи). У органу доходів і зборів виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР та складає 8500 євро. В рішенні зазначено, що власник автомобіля, вказаний у реєстраційному документі та продавець є різними особами,  жодних документів про перехід права власності між цими особами не надано. Далі в рішенні зазначено, що неможливо застосувати метод визначення митної вартості 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також метод 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органах доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС, що становить 8500 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами опрацювання АСАУР ДФС (а.с. 64). 
На підставі рішення про коригування митної вартості Львівська митниця ДФС прийняла рішення про відмову у митному оформленні транспортного засобу за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до митної декларації №UA209190/2019/076767 від 02.12.2019 та доданих до неї документів, оформлене карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/01351 (а.с. 66). В картці відмови вказано про роз`яснення декларанту вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: надати нову митну декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000574/2 від 05.12.2019 (а.с. 66). 
З метою отримання транспортного засобу у вільний обіг 16.07.2019 декларант подав митну декларацію №UA209190/2019/078152 (а.с.10), в котрій вказав про митну вартість згідно оскарженого рішення та сплатив фінансову гарантію в сумі 36027 грн. (а.с. 22).
Вважаючи прийняті Галицькою митницею Держмитслужби рішенням про коригування митної вартості № UA209000/2019/000574/2 від 05.12.2019 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/01351 протиправними, позивач з вернувся з позовом до суду про їх скасування.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000574/2 від 05.12.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/01351 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються на його припущеннях та належно не підтверджені. Позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та підтверджували заявлену декларантом митну вартість. Відтак, висновки Галицької митниці про неможливість визнання митної вартості автомобіля в сумі 4193,28 євро є хибними. Також, вказано на передчасність вимоги щодо стягнення з Галицької митниці Держмитслужби зайво сплачених на підставі рішення про коригування митної вартості транспортного засобу коштів, а відтак відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України). 
Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. 
Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. 
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України). 
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України). 
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України). 
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
Отже, митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 
Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а. 
Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 та ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Крім цього, відповідно до ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. 
Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. 
Таким чином, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника. 
Матеріалами справи підтверджується, що спірне рішення про коригування митної вартості прийнято у зв`язку з тим, що митна вартість заявлена декларантом не може бути визнана у зв`язку з відсутністю документального підтвердження числових значень митної вартості та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-третій статті 53 МК України (відсутні касові або товарні чеки, банківські платіжні документи). У органу доходів і зборів виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість автомобіля не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР та складає 8500 євро. В рішенні зазначено, що власник автомобіля, вказаний у реєстраційному документі та продавець є різними особами, жодних документів про перехід права власності між цими особами не надано. Неможливо застосувати метод визначення митної вартості 2а (стаття 59 Митного кодексу України) та 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, а також метод 2в (стаття 62 МК України) та 2г (стаття 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органах доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС, що становить 8500 євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами опрацювання АСАУР ДФС (а.с. 64(зворот)).
Як встановлено, під час митного оформлення на підтвердження ціни імпортованого товару позивачем подано рахунок №2252 від 18.11.2019 (а.с. 5, 38); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 01.09.2014 (а.с. 14); митну декларацію країни відправлення №MRN 19DE215217900133E0 від 19.11.2019 (а.с. 102-107).
З зазначеного слідує, що відповідач, здійснюючи контроль за правильністю обчислення позивачем митної вартості автомобіля, володів достатньою інформацією про вартість транспортного засобу, що був придбаний позивачем, оскільки вартість придбаного автомобіля в розмірі 4193,28 євро підтверджувалася вищевказаними документами.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує і вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Безпідставними є покликання контролюючого органу на ненадання декларантом товарних чеків чи банківських документів, оскільки з рахунку №2252 від 18.11.2019                        (а.с. 5, 38) чітко видно, що оплата за автомобіль була здійснена готівкою під час отримання.
Вірним є висновок суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_1 придбавав автомобіль в німецької фірми, що здійснює купівлю/продаж вживаних автомобілів і яка є посередником між покупцем та продавцем (власником) автомобіля, відтак цілком очевидною та зрозумілою є відмінність в документах щодо власника у реєстраційному документі на автомобіль та продавця/посередника (Haselhorst Automobile Inh. Leyla Filiz) у рахунку та митній декларації країни відправлення.
Як уже зазначалось, коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу відповідачем проведено у зв`язку з наявними сумнівами у правильності визначення митної вартості автомобіля декларантом, оскільки заявлена вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості цього транспортного засобу, яка згенерована АСАУР.
Однак, слід зазначити, що спрацювання системи АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю товару. Законом не передбачено співставлення заявленої декларантом вартості товару із тією, що генерується АСАУР, як методу перевірки правильності визначення заявленої вартості.
Поряд з цим, відповідно до норм статей 51-58 МК України, самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.
Також, слід зазначити, що імпортований позивачем автомобіль має свої особливості, як і кожен транспортний засіб має свої особливості в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень. Разом з тим, митний орган зазначає, що АСАУР визначена вартість на підставі середньої ціни, за яку транспортний засіб такої ж марки, моделі та комплектації пропонується до продажу в умовах повної конкуренції при звичайному ході торгівлі. Відтак, вказаний метод не враховує індивідуальні особливості придбаного позивачем транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість.
Аналогічні висновки з цих питань викладені у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №821/1617/18, від 21.12.2018 за №815/1670/17, від 07.08.2018 за №808/1619/16.
В підтвердження своєї позиції відносно визначеної вартості транспортного засобу, митним органом не надано жодного доказу, який би спростував зміст рахунку №2252 від 18.11.2019 (а.с. 5, 38), в якому вказано вартість автомобіля в сумі 4193,28 Євро, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів країни експорту інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу транспортного засобу марки: FORD, модель: GALAXI, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 ,                  2014 року випуску, з робочим об`ємом двигуна 1560 см3 у та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 4193,28 Євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб. 
Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а).
В даному випадку апеляційний суд також звертає увагу на Додатковий аркуш до Акту про проведення огляду товарів №UA209070/2019/12105, якому в розділі "наявні пошкодження, ознаки експлуатації" зафіксовано, зокрема, "пошкоджено лакофарбове покриття авто, характерна затертість салону" (а. с. 9), що додатково підтверджує заявлену митну вартість транспортного засобу, з якого видно, що даний автомобіль має певні пошкодження.
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000574/2 від 05.12.2019 з урахуванням встановлених обставин справи є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи те, що фактичною підставою прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Галицької митниці Держмитслужби №UА209190/2019/01351 є протиправне рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність вийти за межі позовних вимог відповідно до статті 9 КАС України та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/01351.
Відносно стягнення з Галицької митниці Держмитслужби 36027 грн., зайво сплачених на підставі рішення про коригування митної вартості транспортного засобу, слід вказати наступне.
Порядок повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС регулює Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643 (далі – Порядок №643).
Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Пунктом 3 розділом ІІІ Порядку № 643 встановлено, що до заяви додаються: - документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; - виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; - документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання (пункти 4,5,7 розділу ІІІ Порядку № 643).
Враховуючи зазначене та те, що рішення суду про скасування рішення митниці ще не набрало законної сили, а відповідний орган ДФС не розглядав (за зверненням особи) питання про повернення з бюджету надміру сплачених платежів, вимоги щодо стягнення з митниці коштів є передчасними та не підлягають задоволенню.
Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, оскільки використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними, відтак прийняті митним органом рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000574/2 від 05.12.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/01351 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтується на достовірних, вичерпних доказах і нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.
Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року в справі №380/352/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених                              п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 08 лютого 2021 року