Справа № 308/5673/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        16 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Фазикош Г.В., Джуги С.Д., 
з участю секретаря – Волощук В.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2020 року (головуючий суддя Данко В.Й.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, Начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Закарпатська обласна рада про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, - 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом у травні 2018 року.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 05.09.2005 по 26.04.2018 займала посаду заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» (код ЄДРПОУ 33165909), згідно укладеного безстрокового трудового договору від 05.06.2014. 
Відповідно до рішення Закарпатської обласної ради від 30.11.2017 № 985 вказане підприємство реорганізовано в Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (код ЄДРПОУ 33165909). Цим же рішенням Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради визнано правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». 
На виконання даного рішення обласної ради Головою Закарпатської обласної ради було видано Розпорядження № 47/01-48 від 07.12.2017 «Про комісію з реорганізації Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» було створено комісію з реорганізації Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». 
25.01.2018 голова комісії з реорганізації Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» - Кошеля В. надав позивачу під розписку попередження без дати та без номеру, у якому зазначалося, що у зв`язку з прийняттям Закарпатською обласною радою рішення від 30.11.2017 № 985, яким передбачено припинення Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» в порядку реорганізації шляхом його перетворення в Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, та наказу Голови комісії з реорганізації Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 22.01.2018 року № 18 «Про зміни в організації виробництва та праці, у зв`язку з реорганізацією Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» – позивача попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України після закінчення трьохмісячного строку з дня отримання даного повідомлення. Одночасно, враховуючи рішення Закарпатської обласної ради від 21.12.2017 № 1035 «Про структуру і чисельність Комунальної установи» «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на 2018 рік», ОСОБА_1 було повідомлено про можливість переведення на посаду заступника начальника фінансово-господарського відділу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради з посадовим окладом 6175,00 грн. на місяць та надбавкою за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% від посадового окладу. 
Згідно штатного розпису Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», затвердженого наказом Голови комісії з реорганізації Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 04.01.2018 № 11, заробітна плата заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера (котру займала ОСОБА_1 ) становила 26 100 грн, в т.ч. посадовий оклад – 13050,00 грн та премія у розмірі 70% посадового окладу і надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи – 30% від посадового окладу.
Згідно відомостей із державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради була зареєстрована 28.03.2018.
Тобто, на момент попередження про майбутнє вивільнення ОСОБА_1 . Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради ще не була зареєстрована, з чого слідує, що рівнозначна посада, а саме посада начальника фінансово – господарського відділу Комунальної установи» «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради була вакантною.
Позивачка вказувала, що виходячи з її досвіду роботи, стажу 13 років, освітньо-кваліфікаційного рівня, займаної посади та кола функціональних обов`язків, суміщення двох посад (заступника директора та головного бухгалтера), ОСОБА_1 мала повне право обійняти посаду начальника фінансово-господарського відділу в реорганізованій установі.
Однак, вказана посада, яка на день попередження позивачки про майбутнє звільнення існувала та була вакантною, всупереч вимог ст.49-2 КЗпП України позивачці запропонована не була. Також не були запропоновані всі наявні вакантні посади в новоутвореній установі.
Позивачу не надано роз`яснення щодо конкретного змісту змін істотних умов праці, не повідомлено з якого саме часу вони настануть, коло посадових обов`язків, у разі настання таких змін, про можливі обмеження щодо роботи за сумісництвом, а також не запропоновано розірвати діючий трудовий договір від 05.06.2014.
Згідно рішення Закарпатської обласної ради від 21.12.2017 № 1035 було затверджено штатний розпис Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради із кількістю працюючих – 84 особи.
Наказом голови комісії з реорганізації Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 04.01.2018 № 11 затверджено штатний розпис Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської власної ради» на 2018 рік з кількістю штатних одиниць 65 осіб.
При цьому жодного рішення про скорочення штату та чисельності працівників Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» в установленому порядку, тобто рішенням сесії Закарпатської обласної ради, яка є власником комунального підприємства не приймалося, штатна чисельність працівників навпаки збільшилася на 19 одиниць.
Наказом начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради №10-к від 26.04.2018 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера 26.04.2018 у зв`язку з реорганізацією, згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.
Вказувала, що звільнення відбулося з порушенням законодавства, а саме ч.2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України. 
Зазначала, що незаконними діями відповідача їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає у втраті роботи, нормальних життєвих зв`язків, її ділова репутація покладена під сумнів, внаслідок незаконного звільнення позивачка змушена була витрачати значних зусиль для пошуку джерел існування, так як на її утриманні залишилася неповнолітня донька та матір, яка є особою похилого віку. Моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 120 000 грн.
Посилаючись на дані обставини просила:
1) визнати незаконним та скасувати наказ начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Ю.Л. «Про звільнення ОСОБА_1 » № 10-к від 26.04.2018;
2) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера Комунального підприємства «Будинковолодіння адмінбудівель Закарпатської обласної ради» з подальшим переведенням на посаду начальника фінансово – господарського відділу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради;
3) стягнути з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.04.2018 по 31.10.2018 в розмірі 168 345,00грн;
4) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягнена заробітної плати, але не більше як за один місяць, 
5) стягнути солідарно з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської області ради та Начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської області ради Малик Ю.Л. на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 120 000грн;
6) покласти на відповідачів судові витрати в розмірі 4188,25 грн.
07.07.2020 ОСОБА_1 подала уточнений розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27.04.2018 по 07.07.2020 (за 550 робочих днів) у розмірі 717 750,00 грн, посилаючись на те, що середній заробіток підлягає стягненню за весь час вимушеного прогулу (а.с. 31 т. 2).
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ № 10-к від 26.04.2018 начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-господарського відділу – головного бухгалтера Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.
Стягнуто з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.04.2018 по 07.07.2020 в розмірі 717 750 грн.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника фінансово-господарського відділу – головного бухгалтера Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради та стягнення з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць.
Стягнуто з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4188 грн 25 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
На це рішення подала апеляційну скаргу Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 . Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи , недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено з дотриманням всіх вимог законодавства; місцевий суд помилково вважав, що під час реорганізації не відбулися зміни в організації виробництва і праці; на погляд скаржника у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 у справі № 876/4685/18 встановлено, що реорганізація КП «Будинковолодіння адмінбудівель Закарпатської обласної ради», шляхом перетворення в КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради – відбулася відповідно до чинного законодавства, а отже такий факт не потребує доказування у даній справі; одночасно з отриманням 25.01.2018 під розпис попередження про вивільнення, ОСОБА_1 було запропоновано переведення на посаду заступника начальника фінансово-господарського відділу КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради з посадовим окладом 6175,00 грн та надбавкою за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% від посадового окладу; однак ОСОБА_1 не виявила бажання, не написала заяву про переведення на запропоновану посаду, що відповідач вважає мовчазною згодою позивачки на звільнення; вказує, що начальником КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» листом № 2 поінформовано 26.04.2018 позивачку про вакантні посади станом на 26.04.2018 (на день звільнення позивачки), запропоновано працевлаштування з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду роботи, а тому вважає необґрунтованим висновок місцевого суду про те, що позивачці не були запропоновані інші вакантні посади саме у день попередження про можливе наступне вивільнення (25.01.2018); вказує, що поняття рівнозначна посада визначено в Законі України «Про державну службу», однак такий закон не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ОСОБА_1 не була державним службовцем; позивачем не надано доказів, що раніше займана нею посада за функціональними обов`язками повністю відповідає посаді начальника фінансово господарського відділу – головного бухгалтера КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради; висновки суду, що саме на такій посаді слід поновити позивачку є помилковими, при цьому суд вийшов за межі позовних вимог; переважне право позивачки на залишення на роботі не визначалось роботодавцем, оскільки посада, яку вона займала була єдиною в установі; вважає, що в силу ст. 235 КЗпП України працівник поновлюється на попередній роботі, а тому суд неправомірно поновив позивачку на посаді в реорганізованій установі; скаржник вказує, що відсутні докази належного повідомлення іншого відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи на 07.07.2020, чим порушено її права; місцевим судом неправильно обчислено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 717 750 грн, оскільки такий має становити 698 839,71 грн, враховуючи, що кількість робочих днів за період із 27.04.2018 по 07.07.2020 становить насправді не 550, а 547 робочих днів. 
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа Закарпатська обласна рада, посилаючись на законність процедури реорганізації, вважає, що звільнення ОСОБА_1 здійснено з дотриманням трудового законодавства. 
ОСОБА_1 рішення суду не оскаржила, тому апеляційний суд не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
У грудні 2020 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання щодо врахування обставин та висновків у судових рішеннях апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 308/5864/18 про поновлення директора КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» ОСОБА_3 на посаді начальника КУ «Управління спільною власністю територіальних громад».
Одночасно у клопотанні ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу – залишити без задоволення, а рішення – без змін.
У лютому 2021 року КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної надало до апеляційного суду письмові пояснення та клопотання про доручення доказів, у яких зазначало, що обсяг повноважень та функцій КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» є більший і ширший ніж мало припинене підприємство. Також посилається на те, що обсяг функціональних та посадових обов`язків заступника директора КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» та начальника фінансово-господарського відділу –головного бухгалтера КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради судом не досліджувались належним чином, а тому висновки суду про те, що саме на такій посаді підлягав продовженню трудовий договір і саме посада начальника фінансово-господарського відділу –головного бухгалтера КУ мала бути запропонована ОСОБА_1 , є помилковими.
Заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала у Комунальному підприємстві «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» (попередня назва обласне комунальне підприємство «Будинкоуправління адмінбудівель») на таких посадах: з 05.09.2005 по 31.08.2009 – бухгалтер; з 01.09.2009 по 04.06.2014 – економіст; з 05.06.2014 по 26.04.2018 – заступник директора з фінансових питань – головний бухгалтер.
Із трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що рішенням сесії Закарпатської обласної ради від 12.08.2011 № 268 обласне комунальне підприємство «Будинкоуправління адмінбудівель» перейменоване в КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради».
Трудові відносини ОСОБА_1 з КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» (в особі директора ОСОБА_3 ) були оформлені укладенням безстрокового трудового договору від 05.06.2014 на невизначений строк (а.с. 16 – 17 т. 1).
Рішенням 9 сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 30.11.2017 № 985 врегульовано окремі питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області. Вказаним рішенням припинено діяльність КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», шляхом перетворення його в Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради і створено юридичну особу публічного права. Цим же рішенням затверджено Положення нової юридичної особи та надані відповідні розпорядчі вказівки щодо подальшого виконання цього рішення (а.с. 18-19 т. 1).
Розпорядженням голови Закарпатської обласної ради від 07.12.2017 № 47/01-48 створено комісію з реорганізації, затверджено її склад та положення новоствореної юридичної особи (а.с. 20).
Рішенням 9 сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 21.12.2017 № 1035 було затверджено структуру і чисельність Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, а також штатний розпис (а.с. 26 т. 1).
Наказом голови комісії з реорганізації КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 04.01.2018 № 11 було затверджено штатний розпис Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» на 2018 рік і цим же наказом визнано таким, що втратив чинність наказ директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 01.09.2017 № 14 (а. .29 т. 1).
Згідно пункту 1.7 положення про КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» управління є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» (а.с. 191, зворот).
Наказом голови комісії з реорганізації КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 22.01.2018 № 18 «Про зміни в організації виробництва та праці у зв`язку із реорганізацією Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», а саме пунктом 3: визнано штатний розпис Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» на 2018 рік, затверджений наказом голови комісії з реорганізації від 04.01.2018 № 11 таким, що продовжує діяти до завершення відповідних організаційно-правових заходів, пов`язаних із реорганізацією Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» та вивільненням працівників (а.с. 24-25 т. 1). 
Цим же наказом було вирішено направити інформацію про заплановане вивільнення працівників до Ужгородського міського центру зайнятості і повідомлено про наступне вивільнення працівників Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради».
Згідно штатного розпису Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», затвердженого наказом Голови комісії з реорганізації Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» від 04.01.2018 року № 11, заробітна плата заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера становила 26100 грн, в т.ч. посадовий оклад – 13050,00 грн. та премія у розмірі 70% посадового окладу і надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи – 30% від посадового окладу.
25.01.2018 ОСОБА_1 вручено попередження про майбутнє звільнення (згідно її відмітки на цьому документі), в якому одночасно повідомлено про можливе переведення на посаду заступника начальника фінансово-господарського відділу КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» з посадовим окладом 6175,00 грн. на місяць та надбавкою за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі 50% від посадового окладу (т. 1 а. с. 15).
Наказом начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради №10-к від 26.04.2018 ОСОБА_1 , заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», звільнено із займаної посади 26.04.2018 у зв`язку з реорганізацією, згідно пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (т. 1 а.с. 14).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (стаття 21 КЗпП України).
Згідно з частиною четвертою статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 800/538/17. 
У постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1264цс17 вказано, що «розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника».
Як роз`яснено в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 4 ст. 36 КЗпП). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.
Згідно ч.2 ст. 9 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця від 1982 року, яка ратифікована Україною 04.02.1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавці.
У разі пред`явлення позову про поновлення на роботі працівника, звільненого з ініціативи роботодавця, саме на останнього покладається тягар доведення законності такого звільнення. Будь-які сумніви в законності такого звільнення повинні тлумачитися в користь працівника.
Як вбачається зі статуту КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», штатного розпису цього підприємства, змісту трудового договору від 05.06.2014, посада заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера (котру займала ОСОБА_1 ) належала до адміністративних керівних посад, а статутом та трудовим договором було передбачено, що вказаний працівник підпорядковується безпосередньо директору КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», а у випадку відсутності директора – виконує обов`язки директора. 
Таким чином, посада позивачки належала до керуючих адміністративних посад КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». 
Враховуючи те, що відбувалась реорганізація установи роботодавця, а на час такої реорганізації безстроковий трудовий договір, який було укладено 05.06.2014 з ОСОБА_1 (як заступником директора з фінансових питань – головного бухгалтера), був чинним і не припиненим, тому такий мав бути продовжений з останньою в силу приписів частини четвертої статті 36 КЗпП України, при цьому, згідно штатного розпису до КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» входила посада начальника фінансово-господарського відділу – головного бухгалтера КУ «Управління спільною власністю територіальних громад».
Зі змісту трудового договору від 05.06.2014, укладеного із КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», та положення про фінансово-господарський відділ КУ «Управління спільною власністю територіальних громад», зокрема завдань та функцій відділу, функціональних обов`язків начальника відділу, вбачається, що посада начальника фінансово-господарського відділу – головного бухгалтера в новоутвореній установі відповідала спеціальності та професії ОСОБА_1 . 
На момент попередження про майбутнє вивільнення посада начальника фінансово-господарського відділу – головного ,бухгалтера була вакантною та ОСОБА_1 запропонована не була. 
Також на час вручення попередження про майбутнє вивільнення, ОСОБА_1 не було запропоновано всі наявні вакантні посади, які відповідають кваліфікації працівника, котрі містяться у переліку запропонованому листом від 26.04.2018 № 2 з доданим до нього списком вакантних посад (а.с. 43 т. 1, зворот). 
При цьому, запропоновані позивачу посади згідно листа від 26.04.2018 № 2 існували та були вакантними на момент вручення попередження про майбутнє звільнення ОСОБА_1 та були передбачені штатним розписом КУ «Управління спільної власністю територіальних громад».
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці було запропоновано всі вакантні посади, не можуть бути прийняті судом, оскільки таке спростовуються вищенаведеним та змістом попередження про майбутнє вивільнення (а.с. 15 т. 1).
Відповідачем не надано суду доказів відмови позивача від переведення на іншу роботу (за наявними вакантними посадами) в управлінні, що є правонаступником КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради».
Посилання скаржника на те, що обсяг повноважень нової установи є більшим аніж у КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», що обсяг функціональних та посадових обов`язків начальника фінансово-господарського відділу–головного бухгалтера новоутвореної установи не досліджувались належним чином, є помилковими, оскільки, як вбачається із положення про КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, посада начальника фінансово-господарського відділу – головного бухгалтера Управління за своїми функціональними та посадовими обов`язками відповідала посаді позивача як заступника директора з фінансових питань – головного бухгалтера КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради».
Вказане вбачається із положення про фінансово-господарський відділ КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, що викладені у відповідних розділах «Основні завдання», «Основні функції», «Керівництво», та трудового договору від 05.06.2014, укладеного між КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» та ОСОБА_1 . При цьому колегією суддів також враховано положення Статуту КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» та Положення про КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (а.с. 191-198, 33-38 т. 1).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вивільнення позивача відбулось із порушенням норм трудового законодавства, а тому остання має бути поновлена на роботі та, відповідно, має отримати середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Колегія суддів також враховує, що Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 у іншій цивільній справі № 308/5864/18 звільненого директора КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» ОСОБА_3 було поновлено на посаді начальника КУ «Управління спільною власністю територіальних громад». 
Судове рішення апеляційного суду було мотивовано тим, що на час затвердження структури і чисельності КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» до штатного розпису вказаної установи входила посада начальника управління, яка за своїми функціональними та посадовими обов`язками повністю відповідала посаді позивача, а тому саме на такій посаді підлягав продовженню трудовий договір із ОСОБА_3 , оскільки мала місце саме реорганізація установи роботодавця, а трудовий договір із позивачем був чинним і неприпиненим.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.09.2020 у справі № 308/5864/18 касаційні скарги Закарпатської обласної ради, комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради залишено без задоволення. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 залишено без змін.
У справі, яка наразі розглядається, встановлено, що на час затвердження структури і чисельності КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради до штатного розпису вказаної установи входила посада начальника фінансово-господарського відділу – головного бухгалтера КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, яка за своїми функціональними та посадовими обов`язками відповідала посаді позивача, а тому саме на такій посаді підлягав продовженню трудовий договір із ОСОБА_1 , оскільки мала місце саме реорганізація установи роботодавця, а трудовий договір із позивачем був чинним і неприпиненим.
Отже, висновки суду першої інстанції щодо задоволення вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі є обґрунтованими. При цьому оскільки КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» (припиненого 28.03.2018, посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), висновок місцевого суду про те, що позивач підлягає поновленню саме в КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» є правильним.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 
Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 22.05.2019 по справі № 572/2429/15-ц, тлумачення частини другої статті 235 КЗпП, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, свідчить, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.
Разом із тим визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, місцевий суд припустився помилки в частині кількості робочих днів за спірний період - із 27.04.2018 по 07.07.2020.
Як роз`яснено у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є, відповідно, обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Оскільки позивачка перебувала у трудових відносинах саме з КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», в якому отримувала заробітну плату з фонду заробітної плати вказаного підприємства, тому саме з КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, як правонаступника усіх майнових і немайнових прав та обов`язків КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», як юридичної особи, що має відокремлене майно, самостійний баланс та рахунки, належить стягнення відповідних сум.
Кількість робочих днів за період з 27.04.2018 по 07.07.2020 становить 547, а не 550, як вказано судом першої інстанції. КУ «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради визначено середньоденну заробітну плату позивача за останні два місяці перед звільненням – 1273,93 грн. (а.с.101 т. 2). Тому на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 696839,71 грн. (547*1273,93 грн. = 696839,71 грн). Указаний середній заробіток за час вимушеного прогулу апеляційним судом обчислено без утримання податків з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
За таких обставин рішення місцевого суду в частині визначеного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, через невідповідність висновків суду обставинам справи, слід змінити. Підстав для скасування чи зміни рішення суду в іншій частині – немає.
Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради – задовольнити частково.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 липня 2020 року в частині визначеного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу – змінити, виклавши четвертий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції: 
Стягнути з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Шандора Перефі, 14, код ЄДРПОУ 33165909) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.04.2018 по 07.07.2020 у розмірі 713835 гривень.
Присуджена сума визначена без утримання відповідних податків та обов`язкових платежів.
В решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 19 лютого 2021 року.

Головуюча:                               Судді: