Постанова
Іменем України
 
10 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 641/6926/19
провадження № 61-15749св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересована особа - державний нотаріус Третьої харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Наталія Володимирівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду 
м. Харкова від 21 листопада 2019 року у складі судді Григор`єва Б. П. 
та постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Хорошевського О. М., Яцини В. Б.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Наталія Володимирівна про встановлення факту родинних відносин. 
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба, 
ОСОБА_2 , після смерті якої він є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки його батько, що був єдиним сином ОСОБА_2 , теж помер.
 
Заповіту ОСОБА_2 не залишила.
 
Через помилки в актових записах, у виправленні яких орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовляє, він не може вступити у спадщину.
 
З урахуванням уточнень просив встановити факт родинних відносин між ним 
та його бабою ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 
2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду 
від 22 вересня 2020 року, заяву задоволено. Встановлено факт, 
що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , є бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та його бабою ОСОБА_2 підтверджений належними та допустимими доказами 
та підлягає встановленню судом в порядку окремого провадження.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі № 641/6926/19 та витребувано її з Комінтернівського районного суду м. Харкова.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У жовтні 2020 року Харківська міська рада подала касаційну скаргу 
до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову 
у задоволенні позовних вимог. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами не застосовано висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, 
від 13 листопада 2019 року у справі № 331/1307/17 та від 18 лютого 2020 року 
у справі № 692/864/19 відповідно до яких, якщо існує спір про майнове право, тому справа має бути розглянута у позовному провадженні. Крім того, 
в матеріалах справи відсутні докази того, що заявником були використані усі можливі засоби для встановлення родинного зв`язку. 
 
Доводи інших учасників справи
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу 
до Верховного Суду, у якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, 
а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Указував, що оскаржуваними судовими рішеннями питання про спадкування не розглядалось, а розглядалось питання про факту, що має юридичне значення, отже у цій справі відсутній майновий спір.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що згідно архівного витягу щодо актового запису про народження №144 від 05 травня 1928 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану при смт Краснопілля Сумської області, народжена дитина ОСОБА_2 .
 
21 липня 1957 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_1 . У повному витязі щодо актового запису про шлюб № 912 від 21 липня 1957 року, складеному Холодногірським районним у м. Харкові Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, значиться прізвище жінки до реєстрації шлюбу « ОСОБА_2 », по батькові « ОСОБА_2 ».
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_7 , 
ІНФОРМАЦІЯ_4 .
 
Факт того, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_2 також підтверджується копією ордеру № 308575 від 14 квітня 1975 року на право зайняття квартири АДРЕСА_1 , копією довідки 
з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 26 лютого 2010 року, копією акту від 21 січня 1997 року про обстеження житлово-побутових умов 
ОСОБА_7 
 
09 січня 1973 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. 
У повному витязі щодо актового запису про розірвання шлюбу № 16 від 09 січня 1973 року, складеному Новобаварським районним у м. Харкові Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, значиться прізвище жінки до та після реєстрації розірвання шлюбу « ОСОБА_2 ». Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_2 
 
ОСОБА_7 є батьком заявника ОСОБА_1 . 
 
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 помер.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . 
 
ОСОБА_1 звертався до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 912 від 21 липня 1957 року, складеного 
на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та до актового запису про розірвання шлюбу між ними № 16 від 09 січня 1973 року, однак висновком начальника відділу відмовлено у внесенні змін у зв`язку з розбіжністю 
у документах.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої, другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права 
чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково. 
 
Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
 
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, Харківська міська рада посилалася на те, що оскаржуваним рішенням порушуються її права, оскільки встановлений судом факт родинних відносин унеможливлює виконання нею обов`язку щодо подання заяви до суду про визнання майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , відумерлою спадщиною.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції не врахував, що Харківська міська рада звернулися до суду як особа, яка не брали участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про її права та інтереси (частина перша статті 352 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
 
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. Якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
 
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, (провадження № 61-41547сво18).
 
Отже, суду апеляційної інстанції необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд наведеного не врахував, неправильно застосував статті 352, 362 ЦПК України, а тому оскаржувана постанова не може вважатися законною та обґрунтованою.
 
Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущення тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий    Судді:	М. Є. Червинська   С. Ю. Бурлаков   В. С. Жданова   А. Ю. Зайцев  	
 	В. М. Коротун