ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року	Львів	Справа № 817/1169/16 пров. № А/857/12474/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді                                   Курильця А.Р.,
суддів                                                       Мікули О.І., Пліша М.А.,   
з участю секретаря                                    Ратушної М.І.,
позивача                                                     ОСОБА_1 ,
представника відповідача                        Вороновської М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про стягнення заробітної плати,-

суддя в 1-й інстанції - Махаринець Д.Є.,
час ухвалення рішення - 17.03.2020 року, 11:25 год.,
місце ухвалення рішення - м.Рівне,
дата складання повного тексту рішення - 08.09.2020 року, 

                                                     в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про стягнення заробітної плати.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.05.2016 по 21.06.2016 включно в сумі 15283,35 ( п`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят три)  гривні 35 копійок. (сума зазначена без урахування податків та обов`язкових платежів). Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області здійснити перерахунок ОСОБА_1   заробітної плати за період з 22.06.2016 по 12.10.2016 з розрахунку посадового окладу в розмірі 6892,00 грн., надбавки за вислугу років в розмірі 50% посадового окладу, надбавки за четвертий ранг державного службовця, та виплатити ОСОБА_1 різницю в заробітку з урахуванням фактично виплаченої заробітної плати за період з 22.06.2016 по 12.10.2016. В решті позову відмовлено.    
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував положення пункту 10 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати позивача, позаяк не врахував, що підвищились не лише посадові оклади, але змінилася структура заробітної плати державних службовців ГТУЮ, що відповідно до абзацу 7 пункту 2 Порядку № 100 має наслідком виключення цього періоду (до зміни структури заробітної плати) з розрахункового періоду. Тобто для розрахунку середньої заробітної плати після 01 травня 2016 року слід додати усі обов`язкові виплати (новий посадовий оклад, ранг, надбавку за вислугу років) та розділити на загальну кількість робочих днів у місяці. Водночас позивачу не встановлювали нового окладу, рангу та вислуги років, тобто Закон № 889-VIII до нього не застосовувався і це встановлено судовим рішенням у справі № 817/1349/16. Тому, стягнення на користь позивача заробітної плати з урахуванням коефіцієнту коригування (згідно з пунктом 10 Порядку) є помилковим. Питання про присвоєння рангу вже було предметом судового розгляду в іншій справі (№ 817/1349/16) і суди відмовили у задоволенні цих вимог. Крім того позивачу (після поновлення) було присвоєно ранг згідно із Законом № 3723-ХІІ згідно із фактично займаною посадою у штатному розписі ГУЮ і відповідно до цього рангу йому і виплачували надбавку в розмірі 40  % посадового окладу. На дату розгляду цієї справи позивачу іншого (вищого) рангу не присвоювали, тому правової підстави для виплати надбавки за четвертий ранг відповідно до Закону № 889-VIII не було.
Представник відповідача Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце слухання справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.
Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з наступного.
Станом на 22 червня 2016 року (дата поновлення позивача на посаді начальника ГУЮ) в штатному розписі ГТУЮ, тобто юридичної особи з кодом ЄДРПОУ 34922678 (раніше цією юридичною особою було ГУЮ, а після перейменування - ГТУЮ) посадовий оклад керівника визначено в розмірі  6892,00 грн. і такий штатний розпис діяв з 01 травня 2016 року.
З покликанням на норми пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100), а також пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від  11 лютого 2016 року № 77, порівнявши відомості щодо розміру посадових окладів, відображених в штатних розписах ГУЮ з 01 січня 2015 року та ГТУЮ на 2016 рік суд першої інстанції констатував, що в розрахунковому періоді відбулося підвищення посадових окладів, зокрема посадового окладу керівника юридичної особи - з 2638,00 грн. до 6892,00 грн.
З урахуванням наведеного, розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді за період з 13 травня 2016 року по 21 червня 2016 року суд першої інстанції розрахував так: 6892,00 грн. (підвищений оклад) / 2638,00 грн. (попередній оклад) х 298,36 грн. (середньоденний заробіток) х 27 (кількість робочих днів розрахункового періоду) = 21025,43 грн.
Вказана сума, як зазначив суд першої інстанції, підлягає стягненню на користь позивача з ГТУЮ. Окрім того, суд ствердив, що з урахуванням фактичного перейменування юридичної особи, в трудових відносинах з якою до звільнення перебував позивач, та встановлення чинним на час поновлення позивача штатним розписом відповідача-1 нового розміру посадового окладу керівника управління в розмірі 6892,00 грн., оплачувати працю позивача слід відповідно до чинного штатного розпису ГТУЮ.
Відтак, суд першої інстанції констатував, що після поновлення позивача на посаді з 22 червня 2016 року і до 12 жовтня 2016 року (звільнення з посади начальника) ГТУЮ неправомірно нараховувало і виплачувало йому заробітну плату з урахуванням посадового окладу станом на 2015 рік.
З приводу вимог позивача про необхідність виплачувати заробітну плату з урахуванням надбавки за 4 ранг, то суд першої інстанції з посиланням на положення частин першої, другої статті 50 Закону № 889-VIII вказав, що після поновлення позивача на посаді з 22 червня 2016 року ГТУЮ, керуючись положеннями статті 33 Закону № 3723-ХІІ, нараховувало позивачу надбавку за 7 ранг державного службовця та надбавку за вислугу років в розмірі 40 % посадового окладу як такому, стаж державної служби якого становить 27 років 03 місяці 06 днів. Однак Закон № 3723-ХІІ втратив чинність на підставі Закону №  889-VIII, відповідно не міг застосовуватися при оплаті праці державних службовців в травні-жовтні 2016 року.
З посиланням на частини першу, другу статті 52 Закону № 889-VIII суд першої інстанції зазначив, що з огляду на пряму норму закону, в спірному періоді при нарахуванні позивачу заробітної плати підлягала включенню надбавка за вислугу років в розмірі 50% посадового окладу. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачу (протягом спірного періоду) безпідставно нараховують надбавку за 7 ранг державного службовця. До такого висновку суди дійшли з огляду на положення пункту 2 Порядку присвоєння рангів державних службовців, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 306 від 20 квітня 2016 року «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Порядок № 306) та додатком № 7 до вказаної постанови Кабміну «Співвідношення між рангами державних службовців і класними чинами працівників органів прокуратури», за якими спеціальному званню старшого радника юстиції відповідає 4 ранг державного службовця.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Генерального прокурора України № 197-к від    30 березня 1999 року, ОСОБА_1 заступнику прокурора Рівненської області, присвоєно класний чин старшого радника юстиції. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що у спірному періоді (з 22 червня 2016 року по 12 жовтня 2016 року) при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу підлягала нарахуванню надбавка за четвертий ранг державного службовця, а не за сьомий ранг державного службовця, як вважає відповідач-1.
Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення заробітної плати в сумі 49114,87 грн. суд першої інстанції керувався тим, що суд не може перебирати на себе повноважень відповідача-1 та розраховувати заробітну плату позивача, з урахуванням оплачених днів тимчасової непрацездатності та іншого невідпрацьованого часу, оплаченого роботодавцем.
Проте колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Згідно з абзацами 7, 8 пункту 2 Порядку № 100 час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.
У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.
Судом встановлено,  що наказом Міністерства юстиції № 104/к від 06.02.2007 Позивач був призначений на посаду начальника Головного управління юстиції у Рівненській області. Наказом Міністра юстиції № 1141/к від 16.04.2015 - звільнений з займаної посади, у зв`язку із зміною істотних умов праці  - зміни в організації виробництва і праці, на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 11.06.2015 в справі №817/461/2015 його поновлено на займаній посаді. 04.11.2015 наказом Міністра юстиції України № 3726/к, виданого на виконання вищевказаної постанови Рівненського окружного адміністративного суду, позивача фактично поновлено на посаді начальника Головного        управління юстиції у Рівненській області.
Водночас, наказом № 3727/к від 04.11.2015    Позивача звільнено із займаної посади. 
Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 в справі № 817/3413/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3727/к від 04.11.2015. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №806/04/к від 04.11.2015. Поновлено         ОСОБА_1  на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області        з 04 листопада 2015 року. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 листопада 2015 року по день винесення рішення у розмірі 32521,24 грн.
Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в сумі 6556 грн.00 коп. допущена до негайного виконання.
На виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 12.05.2016 у справі № 817/3413/15 Міністерством юстиції України видано наказ від 22.06.2016 № 3685/к, яким скасовано наказ Міністерства юстиції України від 04.11.2015 №3727/к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Поновлено ОСОБА_1  з 04.11.2015 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області.
Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області 22.06.2016 видано наказ № 502/04/к "Про поновлення ОСОБА_1 ", відповідно до якого оголошено наказ Міністерства юстиції України від 22.06.2016 № 3685/к про поновлення ОСОБА_1 з 04.11.2015 на посаді начальника Головного управління юстиції у Рівненській області (пункт перший). Скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 04.11.2015 № 806/04/к "Про звільнення ОСОБА_1 " (пункт другий). Зазначено, що ОСОБА_1  має 7 ранг державного службовця (пункт третій). Наказано відповідно до    ст.33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ виплачувати ОСОБА_1  надбавку за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг, як такому, стаж державної служби якого становить 27 років 03 місяці 06 днів.
На підставі встановлених обставин колегія суддів з`ясувала, що спір, який був предметом розгляду в цій справі, має два аспекти: стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 817/3413/15 та перерахунок заробітної плати позивача після його поновлення на посаді начальника ГУЮ (за період з 22 червня 2016 року по 12 жовтня 2016 року) з урахуванням змін, які відбулися, зокрема, у структурі заробітної плати державних службовців ГТУЮ у зв`язку з набранням чинності Закону № 889-VIII.
Судом встановлено, що постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 817/3413/15 (в частині що підлягала негайному виконання, зокрема про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ГУЮ з   04 листопада 2015 року) МУЮ та ГТУЮ виконали 22 червня 2016 року. Постановою від 20 вересня 2016 року суд апеляційної інстанції змінив резолютивну частину вказаної постанови, додавши, що ОСОБА_1 підлягає поновленню з урахуванням пункту 1 наказу МУЮ від 30 січня 2015 року №115/5, зареєстрованого в МУЮ 30 січня 2015 року за №100/26545.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 12 травня 2016 року у справі № 817/3413/15 (в частині поновлення позивача на раніше займаній посаді, яка в цій частині підлягала негайному виконанню (так само як і виплата середньомісячного заробітку в межах суми стягнення за один місяць) фактично виконано 22 червня 2016 року (шляхом прийняття відповідних наказів), то період з 13 травня 2016 року (наступний день після ухвалення постанови суду першої інстанції у справі № 817/3413/15) по 22 червня 2016 року (дата видання наказів про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ГТУЮ), в розумінні статті 236 КЗпП, є вимушеним прогулом у зв`язку із затримкою виконання судового рішення про поновлення на посаді, що підлягає оплаті середнім заробітком.
Відтак, колегія суддів вважає, що незалежно від причин, з яких Позивач не приступив до виконання посадових обов`язків, він вважається поновленим на посаді саме з 22.06.2016.
Таким чином, період з 13.05.2016 по 21.06.2016 є періодом затримки виконання Відповідачем-2 судового рішення про поновлення позивача на роботі.
Відповідно до судових рішень у справі № 817/3413/15 позивача поновили на посаду, яку він обіймав до звільнення - начальника ГУЮ (з урахуванням зміненої назви ГУЮ на ГТУЮ). З огляду на те, куди і як (накази Міністерства юстиції України від 22 червня 2016 року № 3685/к та ГТУЮ від 22 червня 2016 року № 502/04/к) поновили позивача, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення слід розраховувати на підставі того штатного розпису і тих складових заробітної плати, на які він має право.
Стосовно останнього, то питання про правомірність наказу Міністерства юстиції України від 22 червня 2016 року № 3685/к (в аспекті того, на яку посаду поновили позивача і за яким штатним розписом, який ранг йому встановили і які умови оплати його праці) було предметом судового розгляду у справі №817/1349/16. У тій справі Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 липня 2017 року відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. З-поміж іншого цей суд вже досліджував питання про те, на яку посаду поновили позивача і за яким штатним розписом, а також які умови оплати праці.
Колегія суддів зазначає, що обставини, які встановлено у справі № 817/1349/16, мають істотне значення для правильного вирішення цієї справи, позаяк у даній справі, йдеться, зокрема, про розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення (з 13 травня 2016 року по 22 червня 2016 року), що безпосередньо пов`язано з тим, як (на яких умовах) поновили позивача на раніше займаній посаді.
У відповідності з чинним законодавством у випадку незаконного звільнення суд поновлює працівника на тій самій посаді, з якої він був звільнений. У такому випадку трудовий договір з працівником відновлюється на тих самих умовах, що існували до звільнення працівника.
У випадку поновлення працівника на попередній роботі, він повертається до тих умов трудового договору, які існували на дату його звільнення. На момент поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ГУЮ у Рівненській області за ним зберігалися всі умови оплати праці, що були чинні станом на 04.11.2015 (тобто на день його звільнення) і до моменту або його звільнення або ж до моменту отримання згоди на зайняття ним вакантної посади.
Окрім того, рішенням Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 у справі №817/3413/15, що набрало законної сили, позивачу не були встановлені інші умови оплати праці, а розмір середньоденної заробітної плати за час вимушеного прогулу включно по
становить 298,36 грн., оскільки такий розмір повністю розрахований у відповідності з вимогами Порядку №100.
Як встановлено рішення суду у справі №817/3413/15, розмір середньоденної заробітної плати Позивача на час вирішення питання про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16.04.2015 по 11.06.2015 (справа № 817/461/15) становить 298,36 грн.
Відповідно до частини 4    статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України    (в редакції на час вирішення справи судом) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, при вирішенні даного адміністративного спору суд враховує, що середньоденна заробітна плата Позивача, яка підлягає врахуванню при обчисленні середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, становить 298 грн. 36 коп. Період затримки виконання судового рішення слід обраховувати з 13.05.2016, оскільки 12.05.2016 вже включене в розрахунок виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до судових рішень у справі № 817/3413/15.
За таких обставин, розрахунковим періодом затримки виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі слід вважати період з 13.05.2016 по 21.06.2016, в якому було 27 робочих днів, а сума становить 8055,72 грн.
Те саме стосується і висновків судів в частині перерахунку заробітної плати позивача після його поновлення на посаді начальника ГУЮ (за період з 22 червня 2016 року по 12 жовтня 2016 року). Колегія суддів звертає увагу, що затримка виконання судового рішення має часові рамки. Тобто по суті така затримка є певним періодом часу, який бере відлік з наступного дня після постановлення судового рішення про поновлення на посаді (яке підлягає негайному виконанню) до дня його виконання (у цьому випадку - видання наказу про поновлення).
Відповідно, вирішення питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на посаді передбачає, окрім іншого, необхідність встановити сам факт затримки виконання судового рішення (з огляду на те, коли таке мало бути виконаним і коли його виконали) відтак кількість днів, протягом яких тривала ця затримка. Питання та/чи спори, які виникають після того, як судове рішення про поновлення на посаді було виконано, зокрема щодо оплати праці, не охоплюються положеннями статті 236 КЗпП.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, даючи правову оцінку тому, на яких умовах позивачу мали б виплачувати заробітну плату після поновлення на посаді (зокрема, з урахуванням якого рангу, розміру надбавки і посадового окладу) залишив поза увагою судові рішення у справі № 817/3413/15, на підставі яких позивача поновили на цій посаді, а також не врахував уже згаданого судового рішення у справі №817/1349/16, в якій предметом розгляду був власне наказ про поновлення позивача на посаді на підставі судового рішення, у зв`язку із затримкою у виконанні якого позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відтак, з 22.06.2016 по 11.10.2016 позивач продовжував виконувати обов`язки за посадою начальника ГУЮ у Рівненській області, яка не передбачена новим штатним розписом, введеним в дію з 01.05.2016, та отримував заробітну плату за штатним розписом, який введений в дію у січні 2015 року (штатний розпис, в якому востаннє передбачена посада начальника ГУЮ у Рівненській області) виходячи з посадового окладу в розмірі 2638,00 грн.
Оскільки посадовий оклад встановлений ОСОБА_1 раніше (тобто в останньому штатному розписі, де є посада начальника Головного управління юстиції у Рівненській області, затвердженому 24.01.2015), то підстави для присвоєння нового посадового окладу чинним нормами законодавства не передбачені.
Також, порядок дій у такій ситуації визначено Міністерством юстиції України у Роз`ясненнях від 25.01.2011 «Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації», відповідно до яких працівники, яких попереджено про наступне вивільнення, і посади яких відсутні у новому штатному розписі, продовжують працювати ще не менше двох місяців і отримують заробітну плату. Виплата заробітної плати у даному випадку здійснюється на підставі положень чинного трудового договору, дію якого не припинено, тобто трудовий договір продовжується. Зазначене роз`яснення повністю відповідає нормам статті 49-1 Кодексу законів про працю (щодо попередження за два місяці до звільнення).
Окрім того, посади начальника Головного управління юстиції не передбачено у штатному розписі від 24.05.2016, на який суди першої та апеляційної інстанцій посилалися як на підставу для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 поновлено на посаду начальника Головного управління юстиції у Рівненській області, яка знаходиться поза штатом (поза штатним розписом, тобто відсутня у ньому) Головного територіального управління юстиції. Однак умови оплати праці визначені саме тим штатним розписом, з якого востаннє звільнено позивача (тобто трудовий договір після поновлення працівника на посаді та всі його умови продовжили свою дію).
Таким чином,  оскільки позивач належним чином повідомлений роботодавцем про зміну істотних умов праці відповідно до ст.43 Закону №889, з урахуванням того, що з 01.05.2016 посада, яку обіймав позивач до цього часу, не передбачена новим штатним розписом, відповідачем обґрунтовано до завершення строку попередження про майбутнє вивільнення виплачувалась заробітна плата зі збереженням умов оплати праці, що діяли до 01.05.2016.
Крім того, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності у позивача 4 рангу державного службовця, оскільки судом першої інстанції не враховано, що ранг державному службовцю присвоюється Міністерством юстиції наказом і належить до виключної компетенції Мін`юсту, однак жодної вимоги до відповідача-2, яка б стосувалася присвоєння рангу позивачу пред`явлено не було; виплата за новий ранг здійснюється відповідачем-1 (ГТУЮ у Рівненській області) з моменту присвоєння суб`єктом призначення (Мін`юстом) рангу державному службовцю, проте як доведено матеріалами справи такий момент відсутній, а бездіяльність щодо невинесення наказу позивачем не оскаржувалася.
Покликання позивача на рішення Верховного суду від 26 лютого 2020 року в справі №817/1622/16 не можуть бути взяті колегію суддів до уваги, оскільки стосується правовідносин, які виникли пізніше за правовідносини у справі, що переглядається апеляційним судом.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                    п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області задовольнити частково
Рішення  Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 817/1169/16 - скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.05.2016 по 21.06.2016 включно в сумі 8055,72 ( вісім тисяч п`ятдесят п`ять)  гривень (сімдесят дві) копійки без урахування податків та обов`язкових платежів.
В решті позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 18 січня 2021 року.