П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3902/19 
                                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Тарновецький І.І.  
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
15 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницького колективного підприємства «Спеціалізована пересувна механізована компанія-40» на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.06.2019; зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.06.2019.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.06.2019 № 222030003677; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати позивачу стаж роботи у колективному підприємстві "Спеціалізована пересувна механізована компанія - 40" з 02.01.1991 по 12.10.2005 та період з 25.12.2005 по 27.08.2007 на посадах ізолювальника та ізолювальника на гідроізоляції за Списком №2; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути повторно заяву позивача від 06.06.2019 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що у зв`язку з досягненням 55 річного віку, позивач, зважаючи, що він має відповідний спеціальний трудовий стаж, що підтверджується записами в трудовій книжці, 06.06.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням від 13.06.2019 № 222030003677 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно із п.2 Прикінцевих положень закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком, зокрема необхідний вік для чоловіків - 60 років.
В силу абз.1 п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
За змістом абз. 4 п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до записів в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлено, що 02.01.1991 позивач був прийнятий ізолювальником 4 розряду в колективному підприємстві "Спеціалізована пересувна механізована компанія - 40," (КП СПМК-40) по переводу з кооперативу «Конкурент»; з 12.10.2005 переведений слюсарем - сантехніком на Хмельницьку дільницю; з 25.12.2005 переведений ізолювальником на дільницю ЦЗМ; 17.07.2007 перейменовано посаду ізолювальника на посаду - ізолювальник на гідроізоляції; з 27.08.2007 позивач переведений слюсарем-сантехніком на Хмельницьку дільницю; 21.01.2016 позивача звільнено з роботи з КП СПМК-40 за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України.
На підтвердження атестації робочих місць позивачем надано до суду та до пенсійного органу копії:  наказу № 85 від 09.12.1992 "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці", "Переліку робочих місць, посад працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення", як додаток до наказу начальника СПМК № 40 від 09.12.1992 № 85; наказу директора КП СПМК № 40 від 15.04.1997 № 34 "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці", копію Переліку робочих місць, посад працівникам яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як додаток до наказу директора КП СПМК № 40 від 15.04.1997 № 34; наказу директора КП СПМК № 40 від 25.12.2001 № 50 "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці", додатку № 2 до наказу директора КП СПМК № 40 від 25.12.2001 № 50 "Перелік робочих місць, виробництва, робіт та посад працівників яким підтверджено (не підтверджено) право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; додатку № 3 до наказу директора КП СПМК № 40 від 25.12.2001 № 50 "Перелік робочих місць працівникам за роботу в важких та шкідливих умовах праці яким встановлені доплата до тарифної ставки, щорічна додаткова відпустка, спецхарчування".
Також позивачем додано до матеріалів справи копію особової картки №227 (розділ IV. ВІДПУСТКИ) на ім`я ОСОБА_1 , яка підтверджує факт роботи позивача на посаді ізолювальника повний робочий день зі шкідливими умовами праці.
З матеріалів справи встановлено, що позивач станом на 14.06.2019 має загальний стаж роботи 37 років 8 місяців 26 днів, з яких понад 16 років на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Зазначеній нормі відповідає і пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, яким основним документом, що підтверджує стаж роботи визнано трудову книжку.
Оскільки виключно законами визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, з огляду пріоритетності законів над підзаконним актами, нормативно-правовий акт, яким є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не може перешкоджати або встановлювати додаткові умови для визначення права на пенсію.
Так само, вказаним Порядком передбачено право осіб надавати відповідні уточнюючі довідки, а не обов`язок, невиконання якого могло б потягнути відмову у призначенні пенсії.
Відтак, наявність у позивача стажу роботи за Списком № 2 в першу чергу мають підтверджуватись записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів відповідними довідками з місця роботи.
З наданих позивачем копії трудової книжки та наказів "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці" (№ 85 від 09.12.1992, № 34 від 15.04.1997, № 50 від 25.12.2001) вбачається, що в період з 02.01.1991 по 12.10.2005 (запис № 13), в період з 25.12.2005 по 27.08.2007 (запис № 15, 16) працював в колективному підприємстві "Спеціалізована пересувна механізована компанія - 40," (КП СПМК-40) на посадах ізолювальника та ізолювальника на гідроізоляції, де була проведена у відповідності до законодавства атестація робочих місць, що підтверджується наказами № 85 від 09.12.1992, № 34 від 15.04.1997, № 50 від 25.12.2001.
Враховуючи викладене, пільговий стаж позивача за Списком № 2 складає понад 16 років, що підтверджується копією трудової книжки, тобто такий стаж є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, дії якого оскаржуються, не надано суду доказів, які б підтверджували, що у спірні періоди позивач працював з неповним робочим днем або за іншою професією, ніж та, що передбачена Списком № 2.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.06.2019 № 222030003677 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.
Згідно із статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.
За таких обставин, з метою ефективного захисту прав і свобод  позивача, суд першої інстанції вірно вийшов за межі позовних вимог і зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача у колективному підприємстві "Спеціалізована пересувна механізована компанія - 40" з 02.01.1991 по 12.10.2005 та період з 25.12.2005 по 27.08.2007 на посадах ізолювальника та ізолювальника на гідроізоляції, оскільки нечіткість заявлених позовних вимог не може бути підставою для задоволення позову, враховуючи те, що у спірному періоді позивач виконував роботу із шкідливими умовами праці, робота на якій дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах по Списку №  2.
Що стосується позовних вимог позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06.06.2019, слід зазначити наступне.
Як вже зазначалось, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Вирішення питань про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду України і є їх дискреційними повноваженнями.
Наявність судового рішення про зобов`язання відповідача зарахувати позивчу трудовий стаж роботи у колективному підприємстві "Спеціалізована пересувна механізована компанія - 40" з 02.01.1991 по 12.10.2005 та період з 25.12.2005 по 27.08.2007 на посадах ізолювальника та ізолювальника на гідроізоляції, до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, є підставою, (у випадку підтвердження необхідного загального (страхового) стажу у встановленому законом порядку), для перегляду органом ПФУ заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за Списку № 2.
Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Хмельницького колективного підприємства «Спеціалізована пересувна механізована компанія-40» залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.