Справа № 465/6067/17                                 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/1185/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 
Категорія справи:8

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       08 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Симець В.І.;
відповідачки ОСОБА_1 та її представника – 
адвоката Стефанишина А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 19 лютого 2020 року,
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017  ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про реальний поділ нерухомого майна.
Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що сторони даного спору є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 (в подальшому – „спірний будинок”), зокрема: позивачці на праві власності належить 2/3 частин цього будинку (на підставі договору дарування від 14 липня 2017 року), а право власності на 1/3 частину цього будинку належить відповідачці - на підставі договору дарування від 25 січня 1971 року.
05.10.1972 року між відповідачкою ОСОБА_1 та колишнім власником 2/3 частин спірного будинку ОСОБА_3 було укладено Договір співвласників спільного будинку про встановлення порядку користування частинами будинку. Цим договором в користування ОСОБА_3  було виділені приміщення, що позначені в технічному паспорті: 2-1 (житлова кімната площею 15,9 кв.м.), 1-4 (житлова кімната площею 16,9 кв.м.), 1-2 (кухня площею 10,7 кв.м.), 1-1 (коридор площею 3,7 кв.м.), 1-3 ( кладовка площею 1 кв.м.) та підвальні приміщення, що знаходяться під вказаними приміщеннями.
На даний час згідно технічного паспорта у фактичному користуванні позивачки знаходяться наступні приміщення: 1-5 (житлова кімната площею 16,4 кв.м.), 1-4 (житлова кімната площею 18,1 кв.м.), 1-2 (кухня площею 10,3 кв.м.), 1-1 ( коридор площею 3,4 кв.м.), 1-3 (ванна площею 2,5 кв.м.). При цьому площа приміщень дещо змінена у зв`язку із знесенням печей та кухонного вогнища, несучі стіни без змін.
В користування ОСОБА_1 виділено приміщення, що позначені в технічному паспорті: 3-2 (житлова кімната площею 17,8 м.кв.), 3-4 (кухня площею 11,3 м.кв. 3-1 (коридор площею 4 м.кв.), 3-3 (кладовка площею 1,10 м.кв.), підвали позначені ІІІ, ІУ.
Приміщення, які перебувають у користуванні ОСОБА_1 , зазначені в технічному паспорті станом на 2001 рік та на 2017 рік наступним чином: 2-2 (житлова кімната площею 17,8 м.кв.), 2-4 (кухня площею 11,3 м.кв.), 2-1 (коридор площею 4 м.кв.), 2-3 (кладовка площею 1,10 м.кв.), підвальні приміщення позначені ІІІ та 2-5.

В спільному користуванні сторін залишено сходову клітку площею 8,7 м.кв. позначену в плані ХІ, горище та колодязь.
Сторони і надалі фактично користуються приміщеннями відповідно до проведеного за цим договору порядку користування. Разом з тим, на даний час, позивачка, будучи власником 2/3 частин житлового будинку, бажає реально виділити свою частку відповідно до раніше визначеного порядку користування та зареєструвати право власності на ці приміщення (а.с. 2-4, 122).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
Ухвалено провести реальний розподіл житлового будинку по АДРЕСА_1 .
Ухвалено виділити у власність ОСОБА_2 приміщення, що позначені в технічному паспорті житлового будинку по АДРЕСА_1 , зокрема:
1-5 (житлова кімната площею 16. 4 кв.м),
1-4 (житлова кімната площею 18,1 кв.м),
1-2 (кухня площею 3.4 кв.м),
1-2 (коридор площею 3,4 кв.м),
1-4 (ванна площею 2,5 кв.м).
Підвальні приміщення, які позначені № II, УІ, УІІ, У.
Горище будинку.

Ухвалено залишити у спільному користуванні:
I (сходова клітка площею 8.7 кв.м),
I (сходова клітка, підвал площею 8.5 кв.м),
IУ коридор, підвал 1.8 кв.м.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 10547 грн. компенсації за відхилення від ідеальної частки.
Стягнуто з  ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2  судові витрати у розмірі 8 667 грн.(а.с. 156-160).

Дане рішення оскаржила відповідачка.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.
Вважає, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Звертає увагу на те, що згідно роз`яснень, які наведені у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності” та пунктах 6 і 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок”, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. 
А згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи, проведеної по даній справі, можливі чотири варіанти розподілу спірного будинку, однак кожен з цих варіантів передбачає залишення у спільному користуванні тих чи інших приміщень загального користування, що вважає неможливим при реальному поділі (виділенні в натурі частки) будинку, оскільки право спільної власності для співвласників на спірний будинок припиняється (а.с. 163-165).

В судовому засіданні 30.11.2020 року сторони та їхні представники дали свої пояснення по суті спору та попросили оголосити в судовому засіданні перерву – для можливого мирного врегулювання спору (а.с. 219-221).
Будучи належним чином (під власноручний підпис) повідомленими про продовження апеляційного розгляду справи 08 лютого 2021 року (а.с. 222), позивачка і її представник в згадане судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подала до суду Відзив на апеляційну скаргу (у якому просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін; а.с. 223-226), а також заяву про продовження в судовому засіданні перерви – «для можливого примирення сторін» (а.с. 227).
Відповідачка (апелянт) та її представник в судовому засіданні 08 лютого 2021 року категорично заперечили можливість примирення між сторонами спору, а також продовження перерви в судовому засіданні.
За вищенаведених обставин колегія суддів (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) вважає за можливе завершення апеляційного розгляду справи за відсутності позивачки та її представника. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивачки і її представника (в судовому засіданні 30.11.2020 року), перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, задоволення позовних вимог про реальний розподіл спірного житлового будинку суд мотивував тим, що згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній часткові власності.
Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки судом зроблені за неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору те, що позивачка є власником 2/3 часток спірного житлового будинку (а.с. 8-9), а відповідачка – власником 1/3 частини цього ж будинку (а.с. 11).

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частина перша, друга статті 367 ЦК України), оскільки за змістом статті 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна – це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
При цьому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто – складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 якої поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Як вбачається з Висновку № 11-18Е від 23.08.2018 року проведеної по даній справі судової інженерно-технічної експертизи, всі 4 (чотири) варіанти розподілу спірного житлового будинку передбачають залишення певних приміщень у спільному користуванні його співвласників (а.с. 78-98), що унеможливлює визнання виділеної позивачці площі у цьому будинку, як окремого об`єкта нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, що (в свою чергу) унеможливлює припинення спільної часткової власності співвласників будинку (сторін спору) на цей об`єкт нерухомості.
За наведених обставин (а також з урахуванням позиції відповідачки, як співвласниці будинку, яка категорично заперечує проти задоволення позовних вимог про реальний його поділ) у суду були відсутніми правові підстави для задоволення позову. 
Відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового – про відмову у задоволенні позовних вимог. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 19 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити  ОСОБА_2  у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про реальний поділ житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з  ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 09 лютого 2021 року.

Головуючий:                                                 Цяцяк Р.П.
       
       Судді:                                                                 Крайник Н.П.
                                        
                                                                        Шеремета Н.О.