Дата документу 27.01.2021 Справа № 326/593/20

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 326/593/20	Головуючий у 1-й інстанції Каряка Д.О.	
Пр. № 22-ц/807/97/21	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2021 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморської державної нотаріальної контори про зобов`язання щодо вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 3-4), в якому просила зобов`язати Приморську державну нотаріальну контору в особі державного нотаріуса Якимівської державної нотаріальної контори видати їй документ - свідоцтво про прийняття спадщини, в якому зазначити, що ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1218 ЦК України успадковує всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_2 08.02.2019 вона звернулась до Приморської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом. Цю заяву було зареєстровано нотаріусом. 15.11.2019 вона з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, звернулась до державного нотаріуса Приморської нотаріальної контори. На прийомі у нотаріуса вона просила в свідоцтві про право на спадщину, крім належного її померлому чоловіку майна, зазначити що ОСОБА_1 має право на спадкування всіх прав та обов`язків, які належали спадкодавцю ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до ст. 1218 ЦК України. Але нотаріус замість видачі свідоцтва про право на спадщину або постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, запропонував їй звернутись в суд і вирішити питання видачі свідоцтва про право на спадщину у судовому порядку. Для підтвердження факту правонаступництва всіх прав та обов`язків, які мав при житті ОСОБА_2 , їй як правонаступниці потрібно надавати в суді свідоцтво про право на спадщину в якому повинно бути зазначено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем всіх прав та обов`язків, які належали спадкодавцю ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Каряка Д.О. (а.с. 8).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 21) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2020 року (а.с. 80-81) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1  у своїй апеляційній скарзі (а.с. 84-86) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 88).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 жовтня 2020 року (а.с. 97).
В автоматизованому порядку у цій справі суддею Кочетковою І.В. замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалим лікарняним останньої (а.с. 99-100).
Ухвалою суду апеляційної інстанції (а.с. 101) вищезазначену справ призначено до розгляду, із урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).
Ухвалою апеляційного суду (а.с. 111) розгляд справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 (а.с. 110, 113-115).
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У судовому засіданні 27 січня 2021 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 107-109, 116) всі учасники цієї справи окрім в режимі відеоконференції представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Венецького С.В. (а.с. 114), не з`явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивача та представника відповідача і на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю в режимі відеоконференції представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Венецького С.В. (а.с. 114). 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Венецького С.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст. 49, 50, 67, 68 Закону України «Про нотаріат», ст. 3, 16 ЦК України, ст. 5, 9, 10, 12, 18, 141, 263-265, 268, 272, 353, 354 ЦПК України та виходив із такого.
Судом встановлено із матеріалів цієї справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бердянськ Запорізької області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 207, виданого Приморським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (копія а.с.56). 
Позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 17 березня 1993 року, який було зареєстровано Приморським відділом ЗАЦС Запорізької області, актовий запис № 24 (копія а.с.64).
Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54020221 від 09.11.2018, після смерті ОСОБА_2 , спадкову справу заведено Приморською державною нотаріальною конторою 09.11.2018 за претензією кредитора за номером у нотаріуса 80/2018, номер у Спадковому реєстрі 63295263 (а.с. 60).
08.02.2019 до Приморської державної нотаріальної контори надійшла заява дружини померлого ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2 , яка зареєстрована за № 1 (спадкова справа № 80/2018 (а.с.51). 15.02.2019 до Приморської державної нотаріальної контори надійшли заяви ОСОБА_1 про видачу на її ім`я свідоцтв про право на спадщину за законом, які зареєстровані за № 5, № 6 (а.с. 53, 54).
Представником ОСОБА_1 - адвокатом Венецьким С.В. було направлено до Бердянської державної нотаріальної контори адвокатський запит від 13.02.2020 з проханням розглянути питання ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину або видати їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 6).
На адвокатський запит, 26.02.2020 державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. надав письмове повідомлення, з якого вбачається, що обов`язок по обслуговуванню населення Приморського району з Бердянської державної нотаріальної контори було знято, рекомендовано звернутись до Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області, на яку покладене зазначене зобов`язання (а.с. 7).
Згідно із довідкою № 93/02-14 від 30.04.2020, наданою завідувачем Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області, на якого покладено обов`язки по обслуговуванню населення Приморського району Запорізької області Одиноковим С.В., ОСОБА_1 дійсно зверталася до Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за законом з метою оформлення своїх спадкових прав на майно, що залишилося після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від інших спадкоємців заяви про прийняття спадщини не надходили. Спадщину за законом вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 71).
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».
За наявності умов, передбачених ст. 49 цього Закону, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.
Ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.
Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.
Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.
Судом встановлено, що державний нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Постол Н.Г. на прохання представника ОСОБА_1 - адвоката Венецького С.В. розглянути питання ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину або видати їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, надав письмове роз`яснення, що обов`язок по обслуговуванню населення Приморського району з Бердянської державної нотаріальної контори було знято, рекомендовано звернутись до Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області, на яку покладене зазначене зобов`язання (копія а.с.7).
30.04.2020 державний нотаріус Якимівської нотаріальної контори Одиноков С.В. надав ОСОБА_1 довідку про те, що ОСОБА_1 дійсно зверталася до Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за законом з метою оформлення своїх спадкових прав на майно, що залишилося після смерті чоловіка - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від інших спадкоємців заяви про прийняття спадщини не надходили. Спадщину за законом вона прийняла але не оформила своїх спадкових прав (копія а.с. 71).
Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
З огляду на положення чинного цивільного законодавства України, зокрема ст.ст. 3, 16 ЦК України, статей 67, 68 Закону України «Про нотаріат», суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».
При вищевикладених обставинах, враховуючи, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки нотаріусом не було вчинено нотаріальних дій, а видача довідки нотаріусом не є підставою оскарження його дій в розумінні ст. 50 Закону України «Про нотаріат», її звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є передчасним, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає їх правильними, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційної скарги позивача  ОСОБА_1  дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, викладену в її позові, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених заявником вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
ОСОБА_1 мала право на подачу до суду першої інстанції вищезазначеного позову у цій справі.
Оскільки, в силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Проте, суд першої інстанції правильно зазначав, що відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права… фізичних осіб… у спосіб, визначений законом.
Позивач у своєму позові у цій справі просилалише зобов`язати Приморську державну нотаріальну контору в особі державного нотаріуса Якимівської державної нотаріальної контори видати їй документ - свідоцтво про прийняття спадщини, в якому зазначити, що ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1218 ЦК України успадковує всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи…за зверненням особи, …в межах заявлених вимог…
В силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу лише в межах позовних вимог та правових підстав, які були предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі.
Проте, компетенцією саме нотаріальної контори (нотаріуса) є право видавати (не видавати) свідоцтво про право на спадщину за законом, (а не свідоцтво про прийняття спадщини, як у тому числі помилково зазначав позивач у своєму позові у цій справі), на що суд першої інстанції не звернув належної уваги, однак, останнє не може бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги позивача.
Тому, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем у цій справі обраний невірний спосіб захисту. 
Додаткові помилкові посилання суду першої інстанції у цій справі в обґрунтування відмови у задоволення позову позивача у цій справі (нотаріусом не було вчинено нотаріальних дій, видача довідки нотаріусом не є підставою оскарження його дій в розумінні ст. 50 Закону України «Про нотаріат», звернення позивача до суду із позовними вимогами про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є передчасним) не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги позивача.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу ОСОБА_1  у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 у подальшому не позбавлена права вирішувати питання про спадщину у позасудовому (нотаріальному) чи судовому порядку окремо від цієї справи в інший, передбачений законом спосіб. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2020 року у цій справі залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 01.02.2021 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Подліянова Г.С.