ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5228/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                    Кобаля М.І., Костюк Л.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамрембуд» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 12 лютого 2019 року №1075238/41093380,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамрембуд» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1075238/41093380 від 12 лютого 2019 року про відмову у реєстрації податкової накладної №12122 від 12 грудня 2018 року;
- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №12122 від 12 лютого 2018 року, подану ТОВ «Дамрембуд», датою її фактичного отримання - 20 грудня 2018 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до приписів пункту  201.10  статті  201 Податкового кодексу України  Товариством складено податкову накладну №12122 від 12 грудня 2018 року, яку 20 грудня 2018 року направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак, того ж дня Товариством отримано квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної з підстав її невідповідності підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. 
На спростування доводів органу ДФС та доведення наявності підстав для реєстрації податкової накладної ТОВ «Дамрембуд» направлено ГУ ДФС у м. Києві повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої  зупинено, разом з копіями первинних документів. Позивач посилається на те, що ним подані усі необхідні документи на підтвердження реальності здійснених операцій, що не враховано відповідачем, не проаналізовано змісту поданих документів і пояснень, внаслідок чого прийнято необґрунтоване та незаконне рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року  адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, при Головному управлінні ДФС у м. Києві від 12 лютого 2019 року за №1075238/41093380, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамрембуд» від 12 грудня 2018 року №12122 в Єдиному реєстрі податкових накладних, зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 12 грудня 2018 року №12122, подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Дамрембуд», в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її отримання, а саме - 20 грудня 2018 року.
Не погоджуючись з рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та недотриманням норм процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що при прийнятті оскаржуваного рішення Комісією Головного управління ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, дотримано вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», у пункті 14 якого наведено вичерпний перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №640/5228/19, встановлено строк до 02 грудня  2020 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 12 листопада 2020 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 02 грудня 2020 року.
Від ТОВ «Дамрембуд» відзиву не надходило, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.  
Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано Головне управління ДФС у м. Києві шляхом його приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р оголошено про початок роботи Державної податкової служби України.
Отже, правонаступником ГУ ДФС у м. Києві є ГУ ДПС у м. Києві, яке є належним відповідачем у даній справі, тому колегія суддів вважає за необхідне продовжувати розгляд апеляційної скарги з належною назвою відповідача - ГУ ДПС у м. Києві. 
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Дамрембуд», як Постачальником, і ТОВ «Фірма Вік», як Покупцем, укладено договір №28-11/18. За умовами договору №28-11/18 від 28 листопада 2018 року ТОВ «Дамрембуд» зобов`язалося на умовах та в порядку, що визначені цим договором, передати покупцю товар, а Покупець зобов`язався    на умовах та в порядку, що визначені цим договором оплатити та прийняти товар. Під товаром, що є предметом купівлі-продажу за цим договором, сторони визначили трубу чорну Ш 273 у кількості 14  333 кг на загальну суму 284  008,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 47  334,73 грн.).
Покупець на підставі цього договору та відповідного рахунку-фактури, зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок постачальника грошові кошти в розмірі 284  008,40 грн., упродовж 15 робочих днів після поставки труб. У свою чергу Постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару покупцю автотранспортом своїми силами та за свій рахунок за адресою: Броварський р-н, смт. Велика Димерка, вул. Вокзальна, 1.
На виконання умов цього договору ТОВ «Дамрембуд» направило ТОВ «Фірма Вік» рахунок-фактуру №0412/1 від 04.12.2018 на оплату товару «труба чорна, Ш 273», кількість 14  333 кг, на суму 284  008,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 47  334,73 грн.).
В той же день названі сторони підписали видаткову накладну №0412/1 від 04 грудня 2018 року на суму 284  008,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 47  334,73 грн.), за змістом якої ТОВ «Дамрембуд» відвантажило, а ТОВ «Фірма Вік» прийняло вказаний вище товар.
За наслідками перевезення третьою особою-перевізником (ТОВ «ТБС-ХХІ») товару на замовлення ТОВ «Дамрембуд» до пункту розвантаження: Київська обл., смт. Велика Димерка, вул. Вокзальна, 1, оформлена товарно-транспортна накладна №68 від 04 грудня 2018 року.
За змістом поданої позивачем до суду копі банківської виписки з поточного рахунку ТОВ «Дамрембуд» в АТ «Альфа-Банк», 12 грудня 2018 року ТОВ «Фірма Вік» сплатило позивачу кошти у сумі 284  008,40 грн. (з ПДВ) в рахунок оплати вартості товару за відповідною видатковою накладною.
ТОВ «Дамрембуд»  12 грудня 2018  року виписано на адресу контрагента-покупця (ТОВ «Фірма Вік») податкову накладну від 12 грудня 2018 року №12122 на суму    284  008,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 47  334,73 грн.), з номенклатурою товару «труба чорна,  Ш 273», код товару згідно з УКТ ЗЕД 7304.  За наслідками надіслання зазначеної електронної податкової накладної до ДФС України засобами електронного зв`язку з метою здійснення реєстрації такої в Єдиному .реєстрі податкових накладних (далі також - Реєстр),  ТОВ «Дамрембуд»  отримало електронну квитанцію, датовану 20 грудня 2018 року. 
За змістом  квитанції податкову накладну №12122 від 12 грудня 2018 року прийнято, проте її реєстрацію зупинено. В якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної від 12 грудня 2018 року №12122 ДФС зазначено: відповідно до пункту        201.16        статті        201 Податкового кодексу України,        реєстрація ПН/РК від 12 грудня 2018 року №12122 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Одночасно платнику було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.
У зв`язку із зазначеним 08 лютого 2019  року ТОВ «Дамрембуд»  на спростування висновку контролюючого органу щодо наявності підстав для зупинення податкової накладної від 12 грудня 2018 року №12122 надіслано до ДФС України повідомлення за №7 про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено. У тексті поданих пояснень Товариством зазначено про види здійснюваної ним господарської діяльності, про обставини виникнення господарських відносин між  ТОВ «ДАМРЕМБУД»  і покупцем -  ТОВ «Фірма Вік»  з посиланням на реквізити укладеного договору, та оформлені на виконання договору первинні документи. На підтвердження наведених у поясненнях обставин  ТОВ «ДАМРЕМБУД»  надіслало до органу ДФС копії відсканованих договору купівлі-продажу, первинних та інших документів.
За результатами розгляду отриманих документів комісія ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла рішення від 12 лютого 2019 року за №1075238/41093380 про відмову у реєстрації податкової накладної від 12 грудня 2018 року №12122 в Єдиному реєстрі податкових накладних. В якості підстав для прийняття такого рішення зазначено наступне: «ненадання платником податків копій документів - первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити).
Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 07 липня 2020 року та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною другою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог частини першої  статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою  статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України  належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Вимогами  статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює  Податковий кодекс України  (далі -  ПК України).
Відповідно до п.        201.1        ст.        201 Податкового кодексу України        (у редакції        чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з п.  187.1  ст.  187 ПК України  датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом        201.10  ст.        201 Податкового кодексу України  (далі -        ПК України) передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (п.  201.16        ст.        201 ПК України).
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 21.02.2018        №117  (що набула чинності з 22.03.2018 та діяла до 01.02.2020) було затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117); Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.
Згідно з п. 5, 6 Порядку №117 податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.
У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.
За змістом п. 2 Порядку №117 критерій оцінки ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник моніторингу, що характеризує ризик; ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складання та надання податкової накладної / розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту «а»/«б» пункту 185.1 статті 185, підпункту «а»/«б» пункту        187.1        статті        187, абзацу першого пунктів        201.1,        201.7,        201.10        статті        201 Податкового кодексу України  за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній / розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з  УКТЗЕД  / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
З наявних у справі матеріалів суд першої інстанції встановив, що реєстрація спірної податкової накладної позивача зупинена з наступної підстави: «ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку.
За змістом пункту 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.
Отже критерії ризиковості мали визначатися ДФС України та обов`язково погоджуватися Міністерством фінансів України.
Державна фіскальна служба України листом №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року  визначила Критерії ризиковості платника податку та Критерії ризиковості здійснення операцій, та листом №960/99-99-07-18 від 21.03.2018 направила Перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку.
Зокрема, пп. 1.6 п. 1 цього листа №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 визначено, що        платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо, зокрема: комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:
платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);
дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;
платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);
платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;
платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту  16.1.3  пункту  16.1  статті  16  та абзацу першого пункту  49.2  і пункту  49.18  статті  49 Податкового кодексу України;
платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту  16.1.3  пункту  16.1  статті  16  та пункту  46.2  статті  46 Податкового кодексу України  (далі - Кодекс);
наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.
Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.
У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.
Наведені положення Критеріїв ризиковості платника податку не визначають самостійних критеріїв ризиковості платника податків, а лише дають підстави комісіям головних управлінь ДФС обласного рівня винести відповідного платника податків на розгляд комісії, і лише за результатами проведення засідання Комісії - прийняти рішення про його віднесення до переліку ризикових суб`єктів господарювання.
Упродовж розгляду справи відповідачем не подано жодних доказів того, що Комісією ГУ ДФС у м. Києві приймалось рішення про віднесення ТОВ «Дамрембуд» до переліку ризикових суб`єктів господарювання.
Виходячи з практики Верховного Суду, викладеної в аналогічних справах, зокрема в постановах від 20.11.2019 №560/279/19, від 02.04.2019 у справі №822/1878/18, від 21.05.2019 у справі №815/2791/18, від 09.07.2019 у справі №140/2093/18 та 30.07.2019 у справі №320/6312/18 під час перегляду в порядку касаційного провадження з`ясовано, що акти, які затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством. Листи міністерств, інших органів виконавчої влади у розумінні        статті 117 Конституції України  не є нормативно-правовими актами, а відтак не є джерелом права відповідно до  статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. У зв`язку з цим Верховний Суд дійшов висновку, що зупинення реєстрації податкових накладних на підставі критеріїв ризиковості, встановлених листом ДФС, порушує принцип правової визначеності та передбачуваності, а відтак, є неправомірним.
В силу положень частини п`ятої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до п. 12, 13 Порядку №117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з        УКТЗЕД        / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів (п. 18 Порядку №117).
У квитанції від 20 грудня 2018 року не зазначено орієнтовного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної від 12 грудня 2018 року №12122.
Приписами пунктів 19, 20 Порядку №117 визначено, що Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).
Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.
Відповідно до п. 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:
- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;
- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;
-        надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.
Отже, з наявних у справі матеріалів вбачається, що позивачем надано контролюючому органу достатній пакет документів, детальні пояснення та копії підтверджуючих документів, на підставі яких Комісією мало б бути прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної від 12 грудня 2018 року №12122.
При цьому, обставина видання позивачем податкової накладної за датою отримання коштів від покупця (12 грудня 2018 року), а не за датою відвантаження товару (04 грудня 2018 року) не є перешкодою для вирішення питання про реєстрацію податкової накладної позивача, оскільки обидві події сталися в межах одного звітного періоду (у грудні 2018 року). Наведена обставина Комісією ГУ ДФС у м. Києві в основу оскаржуваного рішення не покладена, що вбачається зі змісту рішення від 12 лютого 2019 року №1075238/41093380.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів, які підтверджують реальність господарської операції, на підставі якої виписано зупинену податкову накладну, достатність таких документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, а також беручи до уваги висновки Верховного Суду в аналогічних справах щодо неправомірності дій органу ДФС щодо зупинення реєстрації податкових накладних платників податків з посиланням на Критерії ризиковості,  у Комісії ГУ ДФС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, відсутні правові підстави для прийняття рішення від 12 лютого 2019 року №1075238/41093380 про відмову у реєстрації податкової накладної позивача від 12 грудня 2018 року №12122. Як наслідок, суд погоджується із правомірністю заявленої позивачем вимоги про визнання протиправним та скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
Оскільки наявні підстави для скасування рішення Комісії при ГУ ДФС у м. Києві про відмову у реєстрації податкової накладної позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних, то існує й необхідність зобов`язання ДФС України вчинити дії з метою відновлення порушених прав позивача, зокрема шляхом зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну від 12 грудня 2018 року №12122 датою її отримання ДФС (тобто, 20 грудня 2018 року, що зафіксовано у квитанції щодо зупинення реєстрації податкової накладної), що, водночас, не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, а є належним та достатнім способом відновлення порушеного права позивача.
Беручи до уваги наведене вище у сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.
Також, колегія суддів зазначає, що в частині доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права апелянтом жодних аргументів не наведено.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та дотримано норм процесуального права.
Відповідно до  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                  
Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.              
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року у справі №640/5228/19 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                                                                       М.І. Кобаль

                                                                                                    Л.О. Костюк