Постанова
Іменем України
 
10 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 372/970/18
провадження № 61-13686св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації,
відповідачі: Обухівська районна державна адміністрація Київської області, ОСОБА_1 ,
треті особи: приватне підприємство «Сохо Трейд», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Олександр Леонідович,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у складі колегії суддів: Олійник В. І., Желепа О. В., Кулікова С. В.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.
 
Позов мотивований тим, що під час виконання доручення прокуратури Київської області № 05/1- 166 вих-16 від 21 січня 2016 року встановлено, що на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1087 від 04 вересня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області загальною площею 5,0 га. На підставі вищевказаного розпорядження громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0031, 3223155400:04:010:0026, серії ЯД №№ 968327, 968328, 968326, 968325, 968324, 968323, 968322, 968321 відповідно. В подальшому, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відчужили на підставі договорів купівлі-продажу № 4270 від 04 грудня 2012 року, №№ 4157, 4154, 4160, 4151 від 20 листопада 2012 року, № 378 від 11 лютого 2013 року, відповідно, належні їм вищевказані земельні ділянки на користь ПП «Сохо Трейд». ОСОБА_8 відчужила земельну ділянку на користь ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1100 від 01 жовтня 2009 року. Надалі, ОСОБА_1 придбала земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0000024 - 3223155400:04:010:0031 на підставі договорів купівлі-продажу №№ 703, 707, 705 від 18 березня 2013 року; №№ 709, 711 від 19 березня 2013 року; № 1195 від 18 квітня 2013 року; № 2042 від 05 липня 2013 року у ПП «Сохо Трейд», ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та зареєструвала своє право власності. 
 
Прокурор вказував, що зазначені земельні ділянки частково відведені за рахунок земель водного фонду, тобто з порушенням водного та земельного законодавства, а земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0031, 3223155400:04:010:0026 повністю накладаються на землі водного фонду, а саме на 100 метрову захисну смугу каналу насосної станції масиву Конча-Заспа, що підтверджується схемами накладення ділянок на землі водного фонду в межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Таким чином, спірні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства передані за рахунок земель водного фонду, що суперечить нормам закону. Оскільки відведенням у приватну власність громадян спірних земельних ділянок порушено інтереси держави як власника земельних ділянок, так як з державної власності протиправно вибули земельні ділянки водного фонду, розташовані в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, то даний позов пред`являвся в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації і вищезазначене розпорядження підлягало визнанню недійсним. Спірні землі до моменту передачі їх у власність відповідачам відносились до земель водного фонду і Обухівська районна державна адміністрація не мала права ними розпорядитись. Таким чином, спірні землі вибули з власності держави поза волею останньої, в порядку безоплатної приватизації, передбаченої статті 118 ЗК України, а тому, відповідно до статті 388 ЦК України дані землі можуть за будь-яких обставин бути витребуваними у добросовісного набувача.
 
Прокурор просив:
                визнати поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду з позовом та поновити позовну давність;
визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1087 від 04 вересня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області»;
витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0026, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0031, загальною площею 5 га, які розташовані в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області;
вирішити питання про розподіл судових витрат.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року позов заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації задоволено повністю.
 
Визнано поважними причини пропуску позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновлено позовну давність.
 
Визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1087 від 04 вересня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області».
 
Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0026, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0031, загальною площею 5 га, які розташовані в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1087 від 04 вересня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області загальною площею 5,0 га. На підставі вищевказаного розпорядження громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є третіми особами у даній справі, відповідно отримали державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0031, 3223155400:04:010:0026, серії ЯД №№ 968327, 968328, 968326, 968325, 968324, 968323, 968322, 968321 відповідно. В подальшому, треті особи, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відчужили на підставі договорів купівлі-продажу № 4270 від 04 грудня 2012 року, №№ 4157, 4154, 4160, 4151 від 20 листопада 2012 року, № 378 від 11 лютого 2013 року, відповідно, належні їм вищевказані земельні ділянки на користь ПП «Сохо Трейд». Третя особа, ОСОБА_8 відчужила земельну ділянку з кадастровим номером 32223155400:04:010:0031 на користь ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1100 від 01 жовтня 2009 року. В подальшому відповідач ОСОБА_1 придбала земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024 - 3223155400:04:010:0031 на підставі договорів купівлі-продажу №№ 703, 707, 705 від 18 березня 2013 року; №№ 709, 711 від 19 березня 2013 року; № 1195 від 18 квітня 2013 року; № 2042 від 05 липня 2013 року у ПП «Сохо трейд», ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та зареєструвала своє право власності. Суд першої інстанції вказав, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0031, 3223155400:04:010:0026 частково накладаються на землі водного фонду, а саме на 100 метрову захисну смугу каналу насосної станції масиву Конча-Заспа, що підтверджується Схемами накладення ділянок на землі водного фонду в межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Отже , до складу земель водного фонду України віднесено землі прибережної захисної смуги, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють його функціонуванню. Можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства законом взагалі не передбачена, а отже, спірні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства передані за рахунок земель водного фонду, що суперечить нормам закону. Спірні земельні ділянки вибули із власності держави безкоштовно (в порядку безоплатної приватизації, передбаченої в статті 118 ЗК України), а тому, відповідно до частини третьої 388 ЦК України, дані землі можуть за будь-яких обставин були витребувані у добросовісного набувача.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 задоволено.
 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 лютого 2019 року скасовано і прийнято постанову.
 
В позові заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області про визнання недійсними розпоряджень і витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 , у встановленому законодавство порядку набула у власність вищевказані земельні ділянки. Предметом доказування є факт накладання земельних ділянок із кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024 - 3223155400:04:010:0031 на землі водного фонду. Прокурором не було надано будь-яких доказів того, що Центральна Геофізична обсерваторія наділена повноваженнями на встановлення віднесення певних об`єктів до об`єктів водного фонду, а також встановлення їх параметрів. Крім того, вказані обставини не були предметом оцінки судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що земельні ділянки із кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024 - 3223155400:04:010:0031 чи їх частини відносяться до прибережних захисних смуг відповідно до проектів землеустрою, що були затверджені уповноваженими органами державної влади. Крім того, судом не досліджувалося питання чи був затверджений відповідний проект землеустрою, і як вбачається зі змісту судового рішення, доказів про відсутність такого проекту чи про його наявність позивачем не було надано. судом першої інстанції не було враховано відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність водних об`єктів на земельних ділянках. щодо статусу каналу, який розташований поряд із земельними ділянками, то листом №МГТ/01-15/262 від 03 квітня 2020 року Міжрегіональний офіс захисних масивів дніпровських водосховищ, у відповідь на адвокатський запит щодо правового статусу водного об`єкта, що розташований поруч із земельними ділянками відповідачки ОСОБА_1 повідомив, що земельні ділянки із кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024 - 3223155400:04:010:0031 розташовані поряд з дренажним каналом захисного масиву Конча-Заспа-Плюти. Даний канал є гідротехнічною спорудою комплексу споруд захисного масиву Конча-Заспа-Плюти та перебуває на балансі Офісу. Канал використовується для перехоплення фільтраційного потоку з боку водосховища, а також для підводу поверхневих і фільтраційних вод до насосної станції. Судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що позивачем всупереч положень статті 81 ЦПК України не було надано жодних належних та достатніх доказів, на яких в суду були б підстави встановити факт накладання земельних ділянок із кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024 - 3223155400:04:010:0031 на землі водного фонду або ж наявності часткового накладання вказаних земельних ділянок на землі водного фонду. Самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для скасування розпоряджень органу державної виконавчої влади про передачу земельних ділянок та повернення спірного майна державі в порушення права власності набувачів, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки осіб, яким земельні ділянки були передані у власність. Обґрунтовуючи позов, прокурор та інші учасники судового розгляду про наявність таких обставин не зазначали.
 
Аргументи учасників справи
 
У вересні 2020 року перший заступник прокурора Київської області подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржена постанова апеляційного суду прийнята за неврахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду. Скасовуючи законне та обгрунтоване рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції керувався лише інформацією, отриманою відповідачем на адвокатський запит, а саме, щодо статусу каналу, який розташований поряд із земельними ділянками. Звернення прокурора до суду в даних спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значущого питання про повернення державі незаконно наданих у приватну власність земельних Ділянок водного фонду, основне призначення яких полягає у забезпеченні суспільства водними ресурсами, і, таким чином, не порушується баланс Державних (суспільних) і приватних інтересів та відсутній факт надмірного втручання держави у спірні правовідносини. Водночас, матеріали справи свідчать про те, що первинні відповідачі не мали перешкод у доступі до законодавства, і будучи обізнаними в силу фізичних властивостей земель водного фонду, маючи судове рішення першої інстанції, в якому чітко вказано про порушення вимог водного та земельного законодавства при первинному відчуженні спірних земель, з метою уникнення відповідальності відчужили спірні землі водного фонду, свідомо створюючи перешкоди у поновленні прав Українського народу на землі загальнодержавної власності, шо ставить під обгрунтований сумнів добросовісність їх дій.
 
У грудні 2020 року Київська обласна державна адміністрація подала письмові пояснення, в яких просила касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Письмові пояснення Київської обласної державної адміністрації мотивовані тим, що земельні ділянки, які згідно з розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 04 вересня 2009 року № 1087 передані у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, знаходяться у межах 100-метрової захисної смуги каналу насосної станції масиву Конча-Заспа, що підтверджується Схемами накладання ділянок на землі водного фонду в межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, тобто є землями водного фонду. Таким чином, спірні земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства передані за рахунок земель водного фонду, то суперечить нормам закону. Оскільки відведенням у приватну власність громадян спірних земельних ділянок порушено інтереси держави як власника земельних ділянок, адже з державної власності протиправно вибули земельні ділянки водного фонду, розташовані в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, даний позов пред`являється в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, вищезазначене розпорядження підлягає визнанню недійсним. Спірні землі до моменту передачі їх у власність відповідачам, відносились до земель водного фонду. Обухівська районна державна адміністрація не мала права ними розпорядитись.
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, підписаний представником, ОСОБА_13 , в якому просить п залишити постанову апеляційного суду без змін.
 
Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу мотивований тим, що судом апеляційної інстанції було встановлено, що земельна ділянка не відноситься до земель водного фонду. Зазначені висновки судів ґрунтуються на досліджені здобутих у справі доказів, тому доводи прокурора про належність спірної земельної ділянки до земель водного фонду зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. судом не досліджувалося питання чи був затверджений відповідний проект землеустрою. Виходячи зі змісту судового рішення, доказів про відсутність такого проекту Позивачем не було надано. Вказане свідчить про те, що суд приймаючи оскаржуване рішення керувався виключно власним припущенням про відсутність такого проекту землеустрою, що є неприпустимим при здійсненні судочинства
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2021 року:клопотання  ОСОБА_1 , підписане представником ОСОБА_13 , про продовження строку на подання відзиву на касаційну скаргу задоволено та продовжено строк на подання відзиву на касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області; відмовлено у задоволенні клопотанняпершого заступника прокурора Київської області про розгляд справи за участі представника Офісу Генерального Прокурора та повідомлення про дату час та місце розгляду справи прокуратури Київської області, Офісу Генерального Прокурора та сторін у справі; відмовлено у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 , підписаного представником ОСОБА_13 , про розгляд справи за участі представникаОСОБА_1 ; справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц; від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13; від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.
 
Фактичні обставини
 
Апеляційним судом встановлено, що на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1087 від 04 вересня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області загальною площею 5,0 га.
 
На підставі вищевказаного розпорядження громадяни ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є третіми особами у даній справі, відповідно отримали державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0031, 3223155400:04:010:0026, серії ЯД №№ 968327, 968328, 968326, 968325, 968324, 968323, 968322, 968321 відповідно.
 
В подальшому  ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,   ОСОБА_2 ,   ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відчужили на підставі договорів купівлі-продажу № 4270 від 04 грудня 2012 року, №№ 4157, 4154, 4160, 4151 від 20 листопада 2012 року, № 378 від 11 лютого 2013 року, відповідно, належні їм вищевказані земельні ділянки на користь ПП «Сохо Трейд».
 
ОСОБА_8 відчужила земельну ділянку з кадастровим номером 32223155400:04:010:0031 на користь   ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1100 від 01 жовтня 2009 року.
 
В подальшому  ОСОБА_1 придбала земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024 - 3223155400:04:010:0031 на підставі договорів купівлі-продажу №№ 703, 707, 705 від 18 березня 2013 року; №№ 709, 711 від 19 березня 2013 року; № 1195 від 18 квітня 2013 року; № 2042 від 05 липня 2013 року у ПП «Сохо Трейд», ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та зареєструвала своє право власності.
 
Позиція Верховного Суду
 
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 369/694/17 (провадження № 61-9555св19) вказано, що: «у справі, яка переглядається, встановлено, що земельна ділянка, яка відведена у власність ОСОБА_6 , відповідно до договору купівлі-продажу від 20 червня 2014 року за № 2465 відчужена на користь ОСОБА_1 , який зареєстрував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486600:05:001:5171, а земельні ділянки, які відведені у власність ОСОБА_15 та ОСОБА_11 (ОСОБА_17) відчужені на користь ОСОБА_2 , який зареєстрував право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486600:05:001:5167, 3222486600:05:001:5165. прокурор позовних вимог до ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не пред`явив, клопотань про залучення ОСОБА_6 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 до участі у справі як співвідповідача не заявляв, а тому, за таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 03 серпня 2010 року № 3429 в частині виділення земельних ділянок ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , внаслідок неналежного складу співвідповідачів. З огляду на незалучення до участі в справі осіб, питання про права та обов`язки яких підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог, в задоволенні вказаної вимоги слід було відмовити з цих підстав. Відповідно, в задоволенні позовних вимог про витребування земельних ділянок від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , слід було відмовити внаслідок того, що вони є похідними. Тому постанову апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог про визнання незаконним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 03 серпня 2010 року № 3429 в частині виділення земельних ділянок ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , витребування земельних ділянок від ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , слід скасувати. Суд першої інстанції відмовив в задоволенні цих позовних вимог з інших мотивів. Тому рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 03 серпня 2010 року № 3429 в частині виділення земельних ділянок ОСОБА_6 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , витребування земельних ділянок від ОСОБА_2 , ОСОБА_1 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови».
 
У справі, яка переглядається встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0031, 3223155400:04:010:0026, серії ЯД №№ 968327, 968328, 968326, 968325, 968324, 968323, 968322, 968321 відповідно,   ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відчужили на підставі договорів купівлі-продажу № 4270 від 04 грудня 2012 року, № 4157, 4154, 4160, 4151 від 20 листопада 2012 року, № 378 від 11 лютого 2013 року, належні їм вказані земельні ділянки на користь ПП «Сохо Трейд»,   ОСОБА_8 відчужила земельну ділянку з кадастровим номером 32223155400:04:010:0031 на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_1 придбала земельні ділянки з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024 - 3223155400:04:010:0031 на підставі договорів купівлі-продажу № 703, 707, 705 від 18 березня 2013 року; № 709, 711 від 19 березня 2013 року; № 1195 від 18 квітня 2013 року; № 2042 від 05 липня 2013 року у ПП «Сохо Трейд»,   ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та зареєструвала своє право власності.
 
Прокурор позовних вимог доОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не пред`явив, клопотань про залучення, до участі у справі як співвідповідачів не заявляв, а тому, за таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1087 від 04 вересня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області». Тому постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 1087 від 04 вересня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 8-ми громадян для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області» необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Натомість у задоволенні позовної вимоги про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0026, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0031, загальною площею 5 га, потрібно було відмовити внаслідок того, що вона є похідною. За таких обставин, постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельних ділянок з кадастровими номерами 3223155400:04:010:0024, 3223155400:04:010:0025, 3223155400:04:010:0026, 3223155400:04:010:0027, 3223155400:04:010:0028, 3223155400:04:010:0029, 3223155400:04:010:0030, 3223155400:04:010:0031, загальною площею 5 га необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
 
З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 369/694/17 (провадження № 61-9555св19) колегія суддів вважає, що: оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена частково без додержання норм процесуального права; касаційну скаргу необхідно задовольнити частково; постанову апеляційного суду змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в іншій частині без змін.
 
Оскільки Верховний Суд змінює частково судове рішення, але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2020 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                              Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук