Постанова  
Іменем  України
 
28 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-2208/09   
провадження № 61-18004св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., 
Луспеника Д. Д., 
 
учасники справи:
позивач - відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»;
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен 
Банк Аваль» на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у складі судді Царюк Л. М., 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою 
про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якій просив: 
- зупинити виконання за виконавчим листом № 2-2208, виданим 22 грудня 
2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення 
з нього та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») заборгованості за кредитним договором 
у розмірі 131 336,75 грн та судових витрат у розмірі 1 067 грн до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню;
 - визнати виконавчий лист, виданий 22 грудня 2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку 
із фактичним виконанням ним, ОСОБА_1 , рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2009 року у справі 
№ 2-2208/09;
- стягнути з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його користь грошові кошти 
у розмірі 8 025,30 грн, що були стягнуті з нього у виконавчому провадженні № 59410894, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д. О. з виконання виконавчого листа 
№ 2-2208.
Заява мотивована тим, що 25 листопада 2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва було ухвалено рішення у справі № 2-2208/2009, яким стягнуто з нього та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2006 року у розмірі 131 336,75 грн та судових витрат у розмірі 1 067 гр., а кредитний договір розірвано. На виконання вищевказаного судового рішення 22 грудня 
2009 року судом видано виконавчий лист. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 квітня 2013 року розстрочено виконання рішення суду на 60 місяців зі сплатою у рахунок погашення залишку боргу 
у розмірі 2 206,75 грн щомісячно. Виконавче провадження відносно 
нього, як боржника, було відкрито постановою приватного виконавця 
від 25 червня 2019 року, про яку йому стало відомо лише 13 серпня 
2019 року. 14 серпня 2019 року він через свого представника звернувся із заявою до приватного виконавця, в якій повідомив його про розстрочення суми боргу на 60 місяців, а також надав копії квитанцій про погашення 
боргу у розмірі 121 508,75 грн. Крім того, у рахунок погашення боргу він перерахував на рахунок відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївські області, на виконанні якого раніше знаходився виконавчий лист, 8 024,55 грн. Отже, на час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем ним було погашено борг у розмірі 
129 533,30 грн, а залишок складав - 2 871,70 грн, про що було відомо стягувачу на час подачі заяви про відкриття виконавчого провадження.
Незважаючи на вказані обставини, приватним виконавцем було направлено на реалізацію на електронних торгах у системі «Сетам» у мережі Інтернет належний боржнику, тобто йому, житловий будинок, що розташований 
по АДРЕСА_1 . Тому, з метою вчинення дій для зняття з реалізації його нерухомого майна він за власними розрахунком додатково перерахував на рахунок приватного виконавця 
у рахунок погашення боргу 10 897 грн та 1 090 грн суми основної винагороди приватного виконавця.
30 вересня 2019 року він звернувся до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження № 59410894 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду, але йому було відмовлено з тих підстав, що стягувач не надав доказів погашення боргу, хоча ним було здійснено переплату боргу у розмірі 8 025,30 грн, які йому повернуті не були.
Посилаючись на викладене,  ОСОБА_1 просив суд заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити. 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2019 року у складі судді Коваленка І. В. зупинено виконання виконавчого листа 
№ 2-2208, виданого 22 грудня 2009 року Ленінським районним судом 
м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 
у солідарному порядку на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 131 336,75 грн та судових витрат у розмірі 1 067 грн до розгляду судом заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 жовтня 2019 року заяву  ОСОБА_1 прийнято до розгляду та зупинено провадження 
у справі до вирішення питання щодо відновлення втраченого судового провадження № 2-2208/09.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 
2019 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2020 року заяву  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано виконавчий лист, виданий 
22 грудня 2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва у справі 
№ 2-2208/09, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 131 336,75 грн заборгованості за кредитним договором 
та судових витрат у розмірі 1 067 грн, таким, що не підлягає виконанню, 
у зв`язку з його фактичним виконанням. Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8 025,30 грн, які були надмірно сплачені ним у виконавчому провадженні № 59410894, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д. О., з виконання виконавчого листа № 2-2208.
Не погоджуючись з ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва 
від 12 червня 2020 року, АТ «Райффайзен Банк Аваль» 09 вересня 2020 року звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою. 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року 
у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Ленінського районного суду 
м. Миколаєва від 12 червня 2020 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що апеляційна скарга банку подана після закінчення строку апеляційного оскарження судового рішення суду першої інстанції, установленого частиною першою статті 354 ЦПК України. Підстави для поновлення пропущеного процесуального строку суд в ухвалі від 15 вересня 2020 року визнав неповажними та запропонував вказати інші підстави для поновлення строку. Проте заявник вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших (поважних) підстав для його поновлення та належних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку, суду не надав.
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової 
палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали 
з Ленінського районного суду м. Миколаєва.
У грудні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга АТ «Райффайзен Банк Аваль» мотивована тим, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою банку, так як не з`ясував, чи отримав банк копію ухвали апеляційного суду від 15 вересня 2020 року про залишення його апеляційної скарги без руху. Зазначено, що 
у розпорядженні банку наявний лише супровідний лист про направлення ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, а відповідальний працівник, з яким у банку 30 вересня 2020 року закінчилися відносини за договором підряду, не повідомив посадових осіб банку про обставини ненадіслання судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Докази, які б підтверджували або спростовували факт отримання банком саме ухвали Миколаївського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, відсутні. Таким чином, банк був позбавлений можливості усунути недоліки встановлені апеляційним судом в ухвалі від 15 вересня 2020 року.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив. 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення 
від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України апеляційна скарга 
на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 127, частини третьої статті 354 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.
Судом установлено, що 12 червня 2020 року Ленінським районним судом 
м. Миколаєва постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням районного суду, 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» 09 вересня 2020 року звернулося 
до апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій, крім іншого, порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року причини пропуску строку, на які посилався заявник, було визнано неповажними та залишено апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» без руху та запропоновано вказати заявнику інші поважні причини пропуску такого строку. 
Копію вищевказаної ухвали апеляційного суду було надіслано 
АТ «Райффайзен Банк Аваль» 16 вересня 2020 року за двома адресами, 
яку згідно з повідомлення про вручення поштового відправлення банк отримав 18 вересня 2020 року та 21 вересня 2020 року відповідно 
(т. 2, а. с. 30, 31, 32).
Станом на 28 жовтня 2020 року банк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Миколаївського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, 
не усунув, вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших (поважних) підстав для його поновлення та належних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку, суду не надав.
Разом з тим, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії»                         від 28 жовтня 2004 року). З урахуванням наведеного посилання касаційної скарги щодо перешкоджання доступу до суду є безпідставними. 
Крім того, згідно з вищевказаного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення). Саме банк звернувся до суду з апеляційною скаргою, а тому повинен був цікавитися ходом її розгляду в суді апеляційної інстанції. 
За таких обставин, апеляційний суд на підставі вищевказаних положень процесуального законодавства дійшов правильного висновку про те, що апеляційна скарга банку подана після закінчення строку апеляційного оскарження судового рішення суду першої інстанції, установленого частиною першою статті 354 ЦПК України. Підстави для поновлення пропущеного процесуального строку суд визнав неповажними та запропонував вказати інші підстави для поновлення строку. Проте заявник у встановлений судом строк вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших (поважних) підстав для його поновлення та належних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку, суду не надав.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на його законність не впливають.
Отже, судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити судове рішення апеляційного суду без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
Г. В. Коломієць
 
Д. Д. Луспеник