ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 815/5165/15
провадження № К/9901/17161/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК», про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Токмілової Л.М. від              23 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів:    Джабурія О.В., Вербицької Н.В., Крусяна А.В. від 24 травня 2017 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Непідприємницьке товариство Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі ТОВ «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК», про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійних активів у розмірі 568   127,27 грн, розміщених у                         АТ «ІМЕКСБАНК» на поточних рахунках № НОМЕР_1 (залишок - 24   272,82 грн) та № НОМЕР_2 (залишок - 543   854,45 грн) згідно договору банківського рахунку № 163 від 6 серпня 2010 року;
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійних активів у розмірі 24978000,00 грн, що знаходяться на депозитному рахунку відкритому у АТ «ІМЕКСБАНК» па підставі договору № 27 від 
2 червня 2011 року та нарахованих за цим договором відсотків у розмірі 17792,57 грн; 
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійних активів у розмірі 1   475   592,93 грн, що знаходяться на депозитному рахунку відкритому у АТ «ІМЕКСБАНК» на підставі договору № 30 від             7 червня 2011 року та нарахованих за цим договором відсотків у розмірі 2425,63 грн; 
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійних активів у розмірі 3960000,00 грн, що знаходяться на депозитному рахунку відкритому у АТ «ІМЕКСБАНК» на підставі договору від                    31 серпня 2012 року та нарахованих за цим договором відсотків у розмірі 16924,95 грн; 
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійні активи у розмірі 568   127,27 грн, розміщених у АТ «ІМЕКСБАНК» на поточних рахунках №    НОМЕР_1 (залишок 24   272,82 грн) та № НОМЕР_3 (залишок 543854,45 грн) згідно договору банківського рахунку № 163 від 6 серпня 2010 року;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійні активи у розмірі 30   450   736,08 грн, розміщені на депозитних рахунках, а також нараховані, але не виплачені відсотки.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24   травня 2017 року, позовні вимоги Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» було задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд пенсійних активів у розмірі 568127,27 грн), розміщених у АТ «ІМЕКСБАНК» на поточних рахунках №    НОМЕР_1 та №    НОМЕР_2 згідно договору банківського рахунку              № 163 від 6 серпня 2010 року.
Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійних активів у розмірі 24   978   000,00 грн, що знаходяться на депозитному рахунку відкритому у          АТ «ІМЕКСБАНК» на підставі договору №   27 від 2 червня 2011 року та нарахованих за цим договором відсотків у розмірі 17   792,57 грн.
Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійних активів у розмірі 1   475   592,93 грн, що знаходяться на депозитному рахунку відкритому у АТ   «ІМЕКСБАНК» на підставі договору № 30 від 7 червня 2011 року та нарахованих за цим договором відсотків у розмірі 2   425,63 грн.
Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійних активів у розмірі 3   960   000,00 грн, що знаходяться на депозитному рахунку відкритому в АТ   «ІМЕКСБАНК» на підставі договору від 31 серпня 2012 року та нарахованих за цим договором відсотків у розмірі 16   924,95 грн.
Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійні активи у розмірі 568   127,27 грн, розміщених у АТ «ІМЕКСБАНК» на поточних рахунках № НОМЕР_1 та №    НОМЕР_3 , згідно договору банківського рахунку № 163 від 6 серпня 2010 року.
Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» пенсійні активи у розмірі 30   450   736,08, розміщені на депозитних рахунках, а також нараховані, але не виплачені відсотки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що недержавний пенсійний фонд розпоряджається виключно пенсійними активами (коштами), які обліковуються            на індивідуальних пенсійних рахунках  учасників фонду та є власністю таких учасників.
Єдиними власниками чистих активів недержавного пенсійного фонду є фізичні особи-учасники такого фонду. Отже, усі угоди, укладені від імені позивача з пенсійними активами, укладаються не на користь позивача, а на користь власників цих пенсійних активів. 
Пенсійні активи позивача, який є відкритим пенсійним фондом, не можуть бути будь-яким забезпеченням, і не можуть управлятись як пенсійні активи безпосередньо банком.
Держава гарантує збереження пенсійних активів шляхом заборони їх використання не за цільовим призначенням. Так, імперативна заборона включати пенсійні активи до ліквідаційної маси банків установлює пряму заборону виконувати будь-які зобов`язання фінансової установи (банку) за рахунок цих пенсійних активів. 
Відповідно до положень чинного законодавства України відповідачі не мають жодних повноважень на використання пенсійних активів Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд», які наразі перебувають у їх розпорядженні. Отже, єдиною дією, яку можливо вчинити з такими активами, є їх повернення позивачу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі ТОВ «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій установлено, що 7 серпня 2013 року між Непідприємницьким товариством Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі ТОВ «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» та АТ «ІМЕКСБАНК» укладено договір про обслуговування недержавного пенсійного фонду зберігачем, строком дії до 7 серпня 2016 року.
6 серпня 2010 року між AT «ІМЕКСБАНК» та Відкритим недержавним пенсійним фондом «Перший національний недержавний пенсійний фонд» (від імені якого на підставі договору про управління активами пенсійного фонду від 11 лютого 2008 року виступило TOB «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення») укладено договір банківського рахунку № 163 (у національній валюті), відповідно до якого банк відкрив позивачу поточний рахунок (рахунки) у національній валюті №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_4 та зобов`язався приймати й зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що надходили позивачеві, виконувати розпорядження позивача щодо перерахування і видачі відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій за рахунком у межах, встановлених операційним часом Банку. Договір укладено на невизначений строк.
2 червня 2011 року Непідприємницьким товариством Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд», від імені якого згідно договору про управління активами пенсійного фонду від 12 лютого 2011 року діяло ТОВ «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення», та ПАТ «ІМЕКСБАНК» було укладено договір банківського вкладу № 27 («Зручний»). Відповідно до розділу 1 цього договору АТ «ІМЕКСБАНК» відкрив Відкритому недержавному пенсійному фонду «Перший національний недержавний відкритий фонд» вкладний рахунок № НОМЕР_5 та прийняв, перераховані їй рахунок у безготівковій формі грошові кошти у сумі 10   000   000,00 грн. Кінцевий термін повернення вкладу згідно з договором 1 червня 2012 року. Відсоткова ставка на ліміт рахунку та на суму, що перевищує ліміт, встановлюється у розмірі - 9 відсотків річних. Додатковою угодою № 5 від 30 травня 2014 року до цього договору строк дії договору продовжено до 29 травня 2015 року.
З виписки про операції за 27 січня 2015 року, станом на 26 січня 2015 року, заборгованість по відсотках за цим договором складала 17   92,57 грн, а залишок коштів складає 24   978   000,00 грн.
7 червня 2011 року між Непідприємницьким товариством Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд», від імені якого згідно договору про управління активами пенсійного фонду від 12 лютого 2011 року діяло ТОВ «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення», та ПАТ «ІМЕКСБАНК» укладено договір № 30 банківського вкладу («Стандарт + »). Відповідно до розділу 2 цього договору АТ «ІМЕКСБАНК» відкрило Відкритому недержавному пенсійному фонду «Перший національний відкритий фонд» вкладний рахунок № НОМЕР_6 та прийняло перераховані на банківський рахунок у безготівковій формі грошові кошти у сумі 82   604,06 грн. Кінцевий термін повернення вкладу 9 червня 2012 року, відсоткова ставка на ліміт рахунку та на суму, що перевищує ліміт, встановлюється у розмірі - 16,5 відсотків річних. Додатковою угодою № 5 від 15 липня 2014 року до договору строк дії договору встановлено із 7   червня 2011 року по 17 липня 2015 року.
Остання виплата позивачу відсотків, нарахованих за період з 21 грудня 2014 року по 20 січня 2015 року за вказаним договором здійснена 21 січня 2015 року.
Станом на 26 січня 2015 року сума заборгованості АТ «ІМЕКСБАНК» перед позивачем за цим за договором складала 2425,63 грн (при відсотковій ставці 10%), що підтверджується випискою з особового депозитного рахунку від 27 січня 2015 року та випискою з особового процентного рахунку від 27 січня 2015 року, відповідно до яких залишок коштів на депозитному рахунку складає 1475 592,93 грн, а сума відсотків становить 2425,63 грн.
31 серпня 2012 року між Непідприємницьким товариством Відкритим недержавним пенсійним фондом «Перший національний відкритий пенсійний фонд», від імені якого згідно договору про управління активами пенсійного фонду від 12 лютого 2011 року діяло ТОВ «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення», та ПАТ «ІМЕКСБАНК» укладено договір банківського вкладу № 60 («Зручний»). Відповідно до розділу 1 цього договору АТ «ІМЕКСБАНК» відкрило Відкритому недержавному пенсійному фонду «Перший національний відкритий фонд» вкладний рахунок № НОМЕР_7 та прийняло, перераховані на банківський рахунок у безготівковій формі грошові кошти у сумі 4   100   000,00 грн. Кінцевий термін повернення вкладу 30 березня 2013 року, відсоткова ставка на ліміт рахунку та на суму, що перевищує ліміт, заявляється у розмірі - 14,5 відсотків річних. Додатковою угодою № 2 від 29 серпня 2014 року до договору строк дії договору встановлено із               31 вересня 2012 року по 28 серпня 2015 року.
Остання виплата позивачу відсотків, нарахованих за період 28 листопада 2014 року по 31 грудня 2014 року за цим договором, здійснена 30 грудня 2014 року.
Станом на 26 січня 2015 року сума заборгованості АТ «ІМЕКСБАНК» перед позивачем за вказаним договором складала 16   924,95 грн, що підтверджується випискою з особового депозитного рахунку від 26 січня 2015 року та випискою з особового процентного рахунку від 27 січня 2015 року. Згідно з наданими документами вбачається, що залишок коштів на депозитному рахунку складає 960000,00 грн. 
Правлінням Національного банку України 26 січня 2015 року була прийнята постанова № 50 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних».
На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року ухвалено рішення № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким у публічному акціонерному товаристві «ІМЕКСБАНК» з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК» - Северина Ю.П.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 84 від 23   квітня 2015 року строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «ІМЕКСБАНК» та повноваження уповноваженої особи Фонду було продовжено до 26 травня 2015 року включно.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 330 від 21 травня 2015 року в ПАТ «ІМЕКСБАНК» було відкликано банківську ліцензію та запроваджено процедуру ліквідації Банку з 27 травня 2015 року.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27   травня 2015 року № 105 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію             ПАТ «ІМЕКСБАНК» Северина Ю.П. із 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно.
7 травня 2015 року Радою Фонду Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» прийнято рішення про розірвання договору про обслуговування недержавного пенсійного фонду зберігачем від 7 серпня 2013 року.
Радою Фонду в якості зберігача пенсійних активів обрано АБ «УКРГАЗБАНК».
23 червня 2015 року між позивачем та АБ «УКРГАЗБАНК» укладено договір № 1/2015 про обслуговування зберігачем недержавного пенсійного фонду, договір про обслуговування рахунка в цінних паперах № 40005023115 від 24 червня 2015 року, договір банківського рахунку № 042/197/ІРКО-15 недержавного пенсійного фонду з правом розпорядження рахунками іншими юридичними особами.
Листом № 29 від 1 липня 2015 року Радою Відкритого недержавного пенсійного фонду «Перший національний відкритий пенсійний фонд» повідомлено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» про розірвання договору обслуговування недержавного пенсійного фонду, укладення такого договору із АБ «УКРГАЗБАНК».
Зазначений лист також містив прохання Відкритого недержавного пенсійного фонду «Перший національний відкритий пенсійний фонд» щодо виконання уповноваженою особою Фонду зобов`язань щодо передачі всіх пенсійних активів та належної документації новому зберігачу АБ «УКРГАЗБАНК» відповідно до положень частини шостої статті 45 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» та підписати угоду про розірвання договору.
У відповідь на звернення Відкритого недержавного пенсійного фонду «Перший національний відкритий пенсійний фонд» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» листом від                17 липня 2015 року № 4046 повідомлено раду Відкритого недержавного пенсійного фонду «Перший національний відкритий пенсійний фонд», що статтею 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що активи пенсійного фонду (окрім депозитів) повертаються відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення». Тому, активи пенсійного фонду, визначені індивідуальними ознаками, як то папери, можуть бути передані у визначеному порядку. Задоволення вимог до банку щодо залишків грошових коштів на рахунках будуть здійснюватись у черговості, передбаченій статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

6. Уважаючи таке рішення відповідача неправомірним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, Непідприємницьке товариство Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що єдиним джерелом та способом повернення коштів позивача є задоволення його вимог у межах процедури ліквідації                          АТ «ІМЕКСБАНК». При цьому повернення коштів за рахунок Фонду та наявність вимог позивача в 7-й черзі АТ «ІМЕКСБАНК» призводить до фактичного подвійного стягнення коштів та суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
У разі передачі пенсійних активів на зберігання у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку можлива лише передача їх іншому зберігачу за ініціативи ради фонду та за наявності цих пенсійних активів у зберігача. Тобто, кошти не можуть передаватись безпосередньо Непідприємницькому товариству Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд», а лише іншому зберігачу, а за умови ліквідації такого недержавного пенсійного фонду слід з`ясувати наміри його учасників щодо подальшого укладення нового контракту. У всіх інших випадках, маючи документально підтверджені вимоги до неплатоспроможного банку, юридична особа є кредитором банку згідно зі статтею 2 Закону № 4452-УІ, вимоги яких задовольняються за рахунок реалізації ліквідаційної маси банку в процесі ліквідації відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Оскільки кошти розміщені пенсійним фондом в неплатоспроможному банку і такий банк виводиться з ринку в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то відповідно і вчинення дій щодо повернення пенсійному фонду пенсійних активів має вчинятися в порядку, визначеному розділом VIII «Ліквідація банків» цього Закону.
Непідприємницьким товариством Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» було заявлено свої кредиторські вимоги до ПАТ «ІМЕКСБАНК», які були включені уповноваженою особою Фонду до 7-ї черги.
На сьогодні триває процедура реалізації ліквідаційної маси ПАТ «ІМЕКСБАНК». Так, останнє оголошення про проведення відкритих торгів (аукціону) з реалізації активів ПАТ «ІМЕКСБАНК» на електронному торговому майданчику, які відбудуться                     11 травня 2017 року було розміщено на офіційному вебсайті Фонду 25 квітня 2017 року.
Після отримання коштів від реалізації ліквідаційної маси ПАТ «ІМЕКСБАНК» вимоги Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» будуть задовольнятися в порядку, визначеному статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як кредитора 7-ї черги, вимоги якого акцептовані за заявою останнього.
Учасники Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» не мають статусу вкладників          ПАТ «ІМЕКСБАНК» в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

8. Представником Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» адвокатом Антощук А.О. подано заперечення на касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23   жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24   травня 2017 року, у яких вона просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.
9. Іншими учасниками справи відзиви на касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від          24 травня 2017 року не подано.

10. Представником Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» адвокатом Антощук А.О. подані клопотання про заміну позивача Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» його правонаступником - Непідприємницьким товариством Відкритий недержавний пенсійний фонд «ВСІ» та про зупинення виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року.

11. Представником Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» адвокатом Антощук А.О. подано клопотання про передачу справи № 815/5165/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (частина перша статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України; у цьому випадку й далі - у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом).

13. Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

14. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

15. Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

16. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

17. Згідно із частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

18. У цій справі оскаржується бездіяльність уповноваженої особи Фонду та Фонду щодо неповернення коштів, розміщених на рахунках позивача, відкритих в АТ   «ІМЕКСБАНК». При цьому, на думку позивача, ці кошти є пенсійними активами, розміщеними у банку, і не можуть у процедурі ліквідації банку, яку здійснює Фонд, включатися до ліквідаційної маси зберігача пенсійного фонду та інших банків. 

19. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

20. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

21. За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

22. Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

23. Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

24. Відповідно до частини п`ятої статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом урегулювання.

25. Частиною другою статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, установлених цим Законом.

26. Згідно із частинами першою та, другою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, (…), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, (…). Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200   000,00 гривень.

27. Отже, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд у правовідносинах між Фондом і вкладниками, які претендують на відшкодування за рахунок коштів Фонду, діє як суб`єкт публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

28. Системний аналіз норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про те, що основні функції Фонду та уповноваженої особи Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

29. За приписами частини першої статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

30. Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, що склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

31. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

32. Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

33. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у разі, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

34. Правовідносини, щодо яких виник спір у межах цієї справи, обумовлені наявністю, на думку позивача, невиконаного банком в особі Фонду зобов`язання перед позивачем щодо безумовного повернення/передачі активу - грошових коштів (майнової вимоги), яке ґрунтується на договорі банківського рахунку № 163 від 6   серпня 2010 року, договорі банківського вкладу («Зручний») № 27 від 2 червня 2011 року, договорі банківського вкладу («Стандарт + ») № 30 від 7 червня 2011 року та договорі банківського вкладу («Зручний») № 60 від 31 серпня 2012 року, а також на положеннях Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», відповідно до частини п`ятої статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які визначають спеціальні гарантії збереження пенсійних активів недержавного пенсійного фонду.

35. Оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають із оскарження позивачем бездіяльності відповідача не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який у процедурі ліквідації цього банку як орган управління здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобіганню втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.

36. Беручи до уваги вищенаведене і зважаючи на суть спірних правовідносин, касаційний суд дійшов висновку, що спір у справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

37. Саме така правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 3 вересня 2018 року у справі № 826/328/17 та від 7 листопада 2018 року у справі № 826/20917/13-а, та у постанові Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 826/1146/15.

38. Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між юридичною особою Непідприємницьким товариством Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі ТОВ «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» та юридичною особою АТ «ІМЕКСБАНК» в особі Фонду.

39. Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

40. Господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (стаття 2 ГПК України).

41. Підвідомчість господарських справ установлена статтею 12 ГПК України, згідно з пунктом 1 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

42. З огляду на вищенаведене, цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

43. При розгляді справи у касаційному порядку суд не надає оцінки доводам касаційної скарги, що стосуються суті спірних правовідносин з урахуванням того, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду не є судом, установленим законом, для вирішення справи, у якій необхідно вирішити спір про цивільні права; вказане стосується і клопотань про заміну сторони у справі та про зупинення виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року.

44. Клопотання представника Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» адвоката Антощук А.О. про передачу справи № 815/5165/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду обґрунтовано тим, що протягом 2018-2019 років Верховний Суд здійснював розгляд спорів між недержавними пенсійними фондами та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо повернення незаконно привласнених пенсійних активів по суті. Водночас протягом 2018- 2019 років Верховний Суд допускав й інший підхід до розгляду спорів між недержавними пенсійними фондами та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо повернення незаконно привласнених пенсійних активів, а саме закривав провадження у справах відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки за внутрішнім переконанням суддів такі спори не є публічно-правовими та не належать до юрисдикції адміністративних судів.
Враховуючи наведене, взаємовиключна практика суддів Верховного Суду щодо ви  значення підвідомчості спорів між недержавними пенсійними фондами та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо повернення незаконно привласнених пенсійних активів зумовила неоднакове тлумачення й застосування одних й тих самих правових норм, що цілком виключило розуміння порядку захисту порушених прав учасників недержавних пенсійних фондів: адже, залежно від складу суду, який розглядає спір в порядку касаційного перегляду, залежить чи буде вирішено спір по суті, чи такий спір необхідно буде передавати на розгляд до господарського суду. 

45. Також у клопотанні зазначено, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 804/8836/17, провадження № 11-1165апп18 висловила наступний правовий висновок:
« ... 29. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
30. Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судо  чинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень із боку суб`єктів владних повноважень. ...
... 42. Оскільки звернення позивача до суду із цим позовом викликане необхідністю захисту його прав не у сфері публічно-правових відносин, а його майнових прав, Велика Па  лата Верховного Суду дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами господарського судо  чинства. ...
... 45. Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в націона  льному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
46. ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» (Bulanov and Kupchik v. Ukraine, заяви № 7714/06 та № 23654/08), у якому ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду України розглянути касаційні скарги заявників усупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (пункти 27, 28, 38- 40); рішення від 02.10.2020 Єдиний державний реєстр судових рішень reyestr.court.gov.ua/Review/91680855 6/6 01 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» (Andriyevska v. Ukraine, заява № 34036/06), у якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній від  мовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (пункти 13, 14, 23, 25, 26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» (Mosendz v. Ukraine, заява № 52013/08), у якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (пункти 116, 119, 122- 125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» (Shestopalova v. Ukraine, заява №   55339/07), у якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)). ...

...48. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що непослідовність національного суду створила позивачу перешкоди у реалізації права на судовий захист і з огляду на наведену вище аргументацію дійшла висновку, що розгляд цього спору має завершитись за правилами адміністративного судочинства. ...».

46. Із наведених вище фактичних обставин у поєднанні із постановою Великої Па  лати Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 804/8836/17, убачається, що спір у справі № 815/5165/15 підлягає остаточному вирішенню Верховним Судом.

47. Отже, у цьому випадку жодна із вищенаведених обставин для перегля  ду рішень судів першої та апеляційної інстанції не може бути прийнята Верховним Судом до уваги з огляду правових висновків Великої Палати Верховного Суду.

48. Так, у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 804/8836/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку про те, що хоча спір у цій справі не є публічно-правовим і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами господарського судочинства, однак розгляд спору має завершитись за правилами адміністративного судочинства виходила із того, що 13 липня 2020 року Господарський суд міста Києва постановив ухвалу у справі № 910/9805/20, якою відмовив у прийнятті позовної заяви ТОВ «АТБ-інвест» до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Гребенюкова К. В., Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», ТОВ «ФК «Поліс» про зобов`язання утриматися від вчинення реєстраційних дій щодо перенесення запису про іпотеку № 12282760 за договором іпотеки від 04 лютого 2008 року нежитлових приміщень загальною площею 714,9 кв. м у розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстрований за цим товариством об`єкт нерухомого майна загальною площею 789,8 кв. м на вул. Щербаківського, 53 у м. Києві, оскільки вважав, що цей спір має розглядатися за правилами адміністративного, а не господарського судочинства.

49. Отже, постановлення Господарським судом міста Києва ухвали про відмову у прийнятті позовної заяви, обґрунтованої тим, що цей спір не належить розглядати в порядку господарського судочинства, поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

50. Непослідовність національного суду створила позивачу перешкоди у реалізації права на судовий захист і з огляду на вищенаведену аргументацію дійшла висновку, що розгляд цього спору має завершитись за правилами адміністративного судочинства.

51. З огляду на вищезазначене, посилання представника Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» адвоката Антощук А.О. на правову позицію Великої Па лати Верховного Суду, висловлену у постанові від 16 вересня 2020 року у справі                  №   804/8836/17 суть якої зводиться до того, що хоча спір у цій справі не є публічно-правовим і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами господарського судочинства, однак розгляд спору має завершитись за правилами адміністративного судочинства не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки до такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла виходячи із фактичних обставин справи, які не є подібними до правовідносин у цій справі.

52. Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду ухвалюючи постанову від              16 червня 2020 року у справі № 910/22513/17 у подібних правовідносинах, дійшла висновку про те, що спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

53. Відповідно до частини четвертої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

54. Отже, передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою у разі, якщо колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

55. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду викладених в раніше ухвалених рішеннях щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

56. Статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і, зокрема, закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених відповідно статтею 238 цього Кодексу. 
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

57. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції з 15 грудня 2017 року) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

58. Відповідно до положень статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який ухвалив постанову про закриття провадження у справі.

59. З огляду на те, що судами першої та апеляційної інстанцій були порушені правила юрисдикції, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року, та закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 238, 239, 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» адвокатом Антощук Аліні Олександрівні у задоволені клопотання про передачу справи                 №   815/5165/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Непідприємницького товариства Відкритий недержавний пенсійний фонд «Перший національний відкритий пенсійний фонд» в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Адміністратор недержавного пенсійного фонду «Пенсійне забезпечення» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа Акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК», про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії закрити. 

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Роз`яснити позивачеві право на звернення протягом 10 днів з дня отримання ним цієї постанови до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                         Н.В. Коваленко

судді                                                                                                          Я.О. Берназюк

                                                                                                                І.В. Желєзний