Ухвала
Іменем України 
 
20 січня 2021 р.
м. Київ
провадження № 51-6003 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючої             ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 1-кс/937/576/20).
Суть питання та встановлені судом обставини
ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушував питання про перегляд у касаційному порядку ухвали Апеляційного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-сс/807/576/20), ухвали Запорізького апеляційного суду (№ 937/2766/20, провадження № 1-кс/937/2766/20) та ухвали Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-кс/807/1252/20).
Ухвалою колегії суддів Верховного Суду від 14 грудня 2020 року його касаційну скаргу було залишено без руху внаслідок невідповідності цієї скарги вимогам статей 427, 438 КПК України. А саме, ОСОБА_4 , порушуючи питання про скасування ухвали Апеляційного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-сс/807/576/20), ухвали Запорізького апеляційного суду (№ 937/2766/20, провадження № 1-кс/937/2766/20) та ухвали Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-кс/807/1252/20), у своїй касаційній скарзі не навів правового обґрунтування щодо їх незаконності чи необґрунтованості з наведених підстав, передбачених ст. 438 КПК України, не вказав, які саме вимоги матеріального або процесуального права порушені апеляційним судом.
Більш того, за змістом касаційної скарги  ОСОБА_4  не погоджувався з постановою слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_5 від 30 березня 2020 року про закриття кримінального провадження та ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 6 жовтня 2020 року, висловлював доводи щодо їх незаконності, однак у прохальній частині своєї скарги просив скасувати ухвали суду апеляційної інстанції від 28 вересня 2020 року, про які жодної згадки в самій касаційній скарзі немає.
Крім того, викладені вимоги  ОСОБА_4 не узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.
Слід також зазначити, що усупереч ч. 5 ст. 427 КПК України, ОСОБА_4 не долучив копії ухвал: Апеляційного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-сс/807/576/20), Запорізького апеляційного суду (№ 937/2766/20, провадження № 1-кс/937/2766/20) та Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-кс/807/1252/20). Натомість долучив зовсім інші ухвали. 
Тому Суд касаційної інстанції встановив строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Також  ОСОБА_4  було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, скарга буде йому повернута.
Копія ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2020 року була направлена на адресу ОСОБА_4 . 
Згідно рекомендованого  повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 отримав копію ухвали Верховного Суду 11 січня 2021 року. 
Мотиви суду
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Слід зауважити, що касаційна скарга - це документ, який сприймається і оцінюється судом в цілому, враховуючи наведені в ній вимоги та їх обґрунтування.
Від викладених у касаційній скарзі формулювань, доводів і прохань залежать наслідки касаційного розгляду. Саме тому до форми і змісту касаційної скарги пред`являються жорсткі вимоги, недотримання яких призводить до наслідків, передбачених ст. 429 КПК України.
Виправлення недоліків може здійснюватися шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістової частини, або шляхом подання додаткових документів, якщо скаржник, у порушення вимог КПК, не надав усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.  
Виходячи з системного аналізу норм кримінального процесуального закону, виправлення недоліків касаційної скарги, які стосуються її змісту, має бути здійснено шляхом подачі нової касаційної скарги (а не заяви, доповнення чи уточнення до скарги), яка має відповідати всім вимогам, зазначеним у ст. 427 КПК України. 
ОСОБА_4 , усупереч наведеним вимогам закону, подав до Верховного Суду не касаційну скаргу з усунутими в ній недоліками, а заяву (клопотання), які також не відповідають вимогам ст. 427 цього Кодексу. 
Зі змісту поданої на усунення недоліків заяви (клопотання)вбачається, що  ОСОБА_4  не погоджується з ухвалою Апеляційного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 1-сс/807/576/20), просить її скасувати, проте й цього разу не наводить обґрунтованих доводів та підстав, з огляду на положення ст. 438 КПК України.
Крім того,  ОСОБА_4  не погоджується з ухвалою Апеляційного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 1-сс/807/576/20), висловлює доводи щодо її незаконності, однак у прохальній частині своєї скарги просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 1-кс/937/576/20) та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-кс/807/576/20). Отже, мотивувальна та прохальна частини заяви знову суперечать одна одній.
Слід також зазначити, що ОСОБА_4 вказав, що у додатках до першої своєї касаційної скарги він долучає оригінал ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 листопада 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-сс/807/1252/20); оригінал ухвали Запорізького апеляційного суду від 8 липня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-сс/807/576/20); оригінал ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 6 жовтня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 11-кс/937/2859/20). Проте, у переліку документів, які додаються, відсутня навіть згадка про ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 1-кс/937/576/20).
Станом на 20 січня 2021 року ОСОБА_4 так і не надав Суду копії оскаржуваних судових рішень, яких немає і в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
У зв`язку з відсутністю оскаржуваних судових рішень Суд позбавлений можливості визначитись, що такі судові рішення існують, а касаційна скарга подана із дотриманням вимог ст.ст. 424 – 427 КПК України, а тому не можна вирішити питання, чи є підстави для відкриття касаційного провадження.
Таким чином, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 14 грудня 2020 року недоліків касаційної скарги ОСОБА_4 не усунув.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути.
З цих підстав Суд постановив:
Повернути  ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2020 року (№ 937/2766/20, провадження № 1-кс/937/576/20).
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                             ОСОБА_6