ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 лютого 2021 року           справа №200/6816/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року (повний текст складено 26 жовтня 2020 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/6816/20-а (суддя І інстанції –  Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В:

22 липня 2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ПФУ в Донецькій області в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як інваліду ІІІ групи (особа з інвалідністю внаслідок війни) причина – захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення починаючи з 01.08.2016 року по 01.04.2020 року; -  зобов`язати відповідача перерахувати пенсію ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи (особа з інвалідністю внаслідок війни) причина – захворювання, так одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення починаючи з дати звільнення – відповідно до листа від 01.07.2020 року №4526-4683/Р-03/8-0500/20 з розміру 3707,02 грн. за кожний місяць, починаючи з 01.08.2016 року по 01.04.2020 року; - стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість за 45 місяців, а саме: з дати звільнення з 01.08.2016 року по 01.04.2020 року у розмірі 3707,02 грн за кожен місяць, у загальній сумі 166 815,09 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що йому було переглянуто розмір пенсії по інвалідності, але при перегляді пенсії не було враховане, що інвалідність по підставам відображеним у постанові № 166 від 27.07.2016 року починається з часу звільнення зі служби – 30.07.2016 року. Отже, позивач вважає, що підвищення пенсії повинно відбутись з 01.08.2016 року (на наступний день після звільнення).   
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 200/6816/20-а в задоволенні позову – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при перегляді позивачу пенсії, у зв`язку із наданням постанови № 21 від 15.07.2020 року відповідачем та судом першої інстанції не було враховано, що інвалідність по підставам відображеним у вказацій постанові починається з часу звільнення зі служби, а саме з 31.07.2016 року. Тобто, відбулись зміни відносно інвалідності, а саме відбулась заміна ІІІ групи інвалідності з причини захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції з втратою працездатності 50 % на ІІІ групу інвалідності, причина захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення з втратою працездатності 50 %. 
Отже, на думку позивача, підвищення пенсії повинно було відбутись з 31.07.2016 року.       
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Позивачем на адресу суду надіслано заперечення на відзив пенсійного органу, та підтвержено вимоги про скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог.                                                                                                              Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є одержувачем пенсії по інвалідності відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262 від 09.04.1992 року з 01.08.2016 року.
Свідоцтвом про хворобу від 27.07.2016 року №166 встановлено, що позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
На підставі зазначеного свідоцтва прийнято наказ ГУ НП в Донецькій області від 30.07.2016 року № 27 о/с дек, про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (через хворобу).
Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) серії АВ №0602153 від 15.08.2016 року позивачу встановлено з 10.08.2016 року ІІІ групу інвалідності у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби в ОВС. Інвалідність встановлено до 01.09.2017 року.
Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності  серії НОМЕР_2 встановлено 50% втрати працездатності.
Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №065139 від 16.05.2019 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності – безстроково. Причиною інвалідності зазначено захворювання пов`язані з проходженням служби в ОВС.
22.01.2020 року позивач звернувся до Голови медичної (військово-лікарської) комісії ДУ “ТМО МВС України по Донецькій області” з заявою про перегляд причинного зв`язку захворювання.
Постановою ДУ “ТМО МВС України по Донецькій області” медичної (військово-лікарської) комісії від 14.02.2020 року №7  встановлено у ОСОБА_1 захворювання, так, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.
15.07.2020 року ДУ “ТМО МВС України по Донецькій області”, медичною (військовою – лікарською) комісією було прийнято Постанову № 21, дія якої починається з часу звільнення зі служби 31.07.2016  року та якою змінено підстави захворювання позивача “захворювання одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення”. 
Відповідно до вищевказаної постанови позивачу було проведено додатковий огляд та видано довідку до акту огляду МСЕК (серія 12ААБ № 581611), якою визначене ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (інвалід внаслідок війни, згідно пенсійного посвідчення).
На підставі вищевказаного, позивачу було переглянуто розмір пенсії по інвалідності.
01.06.2020 року ОСОБА_1 звернуся з заявою до Головного управління ПФУ в Донецькій області про перерахунок пенсії на підставі зміни постанови ДУ “ТМО МВС України по Донецькій області” медичної (військово-лікарської) комісії.
Листом Головного управління ПФУ в Донецькій області від 01.07.2020 року №4526-4683/Р-03/8-0500/20 позивача повідомлено, що з 01.04.2020 року розмір пенсії збільшився на 3707,02 грн., загальний розмір пенсії складає 8288,10 грн.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 25.03.2020 року позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частиною першою  статті 58 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-VІ повноваження щодо призначення та виплати пенсій покладено на Пенсійний фонд України.
Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі – головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України.
Відтак, повноваження щодо призначення та перерахунку пенсії позивача відноситься до компетенції відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Відповідно до  статті 1 Закону України “Про пенсійне забезпечення”  громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 4 названого Закону  встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються  Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-XII від 09.04.1992  визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до  ст. 18 Закону України № 2262-XII  пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.
Відповідно до  ст. 20 Закону України № 2262-XII  залежно від причини інвалідності особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом поділяються на такі категорії: а) особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у  статті 7 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”; б) інші особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - при настанні інвалідності внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби.
Наказом МВС України від 03.04.2017 року №285 затверджено Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС. (далі Положення №285).
Відповідно до пункту 20 розділу VIII Положення №285 причину  інвалідності звільнених зі служби осіб установлюють медико-соціальні експертні комісії (далі - МСЕК), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року  № 1317  “Питання медико-соціальної експертизи” та з урахуванням висновку ВЛК про причинний зв`язок їх захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв).
Відповідно до статті 19  Закону України № 2262-XII групи і причини інвалідності, а також час її настання встановлюються медико-соціальними експертними комісіями, які діють на підставі положення про них, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Беручи до уваги зазначене, єдиною установою, яка має право встановлювати групу і причини інвалідності є медико-соціальними експертними комісіями.
Нормативно-правовим актом, який регулює проведення медико-соціальної експертизи є постанова Кабінету Міністрів України “Про медико-соціальну експертизу” від 03.12.2009 року №1317. (далі Постанова КМУ №1317).
Пунктом 5 Постанови КМУ №1317 визначено, що органом, який здійснює медико-соціальну експертизу, є медико-соціальні експертні комісії (МСЕК), що організуються в самостійні центри, бюро при управліннях охорони здоров`я обласних, Київської  та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Відповідно Постанови КМУ №1317 медико-соціальні експертні комісії перебувають у віданні Міністерства охорони здоров`я України і проводять свою роботу за таким територіальним принципом: республіканська, Кримська, обласні, центральні міські (в містах Києві і Севастополі), міські, міжрайонні, районні. 
Відповідно до пункту 32 Постанови КМУ №1317 медико-соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми і в триденний строк надсилають копії цих документів управлінню праці та соціального захисту населення районної, районної в мм. Києві та Севастополі державної адміністрації та відповідному відділу, управлінню міської, районної у місті ради, на території якого проживає інвалід. Копія програми надсилається також підприємству, установі, організації, яка зобов`язана надавати соціальну допомогу і здійснювати реабілітацію інваліда. 
Довідкою до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №581611 від 19.03.2020 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 06.03.2020 року з зазначенням причини інвалідності “Захворювання, так, одержані під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення”. З визначеним терміном дії – безстроково.

Згідно з статтею 27акону України № 2262-XII із зміною групи інвалідності, що настала після призначення пенсії, відповідно змінюється і розмір пенсії. Якщо при цьому у особи з інвалідністю внаслідок війни здоров`я погіршується у зв`язку із загальним захворюванням, трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, пенсія перераховується за новою групою інвалідності із збереженням її причини.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 35 Закону №1058 у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.
Довідка до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №581611 від 19.03.2020 року надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 24.03.2020 року.
Протоколом відповідача від 16.04.2020 року підтверджено проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 ,  а саме розмір пенсії з 01.04.2020 року на 3707.02 грн за рахунок збільшення проценту грошового забезпечення на складає 8288,10 грн.
Частиною другою  статті 6 КАС України  передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статей  1  та  17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”  суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
В пункті 31 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Волошин проти України” (№ 15853/08) та пункті 22    рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бацаніна проти Росії” (№ 3932/02) зазначено, що принцип рівності сторін вимагає “справедливого балансу між сторонами”, і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її.
Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Проніна проти України” (№ 63566/00), пункту 13 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Петриченко проти України” (№ 2586/07) та пункту 280 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Нечипорук і Йонкало проти України” (№42310/04), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
Крім цього у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 2007 року по справі “Бендерський проти України” (№ 22750/02)    вказано, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (… ). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (…). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді “заслухані”, тобто належним чином вивчені судом.
З огляду на вищевказане, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії по інвалідності за період з 01.08.2016 року по 01.04.2020 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 200/6816/20-а - залишити без задоволення.              
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 200/6816/20-а - залишити без змін.                    
Повне судове рішення складено 16 лютого 2021 року.    
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                    Т.Г. Гаврищук

                                                                                                              І.В.Сіваченко