ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 березня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №592/11768/20 
Номер провадження 22-ц/816/370/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Левченко Т. А. 

сторони: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 22 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів з частини від заробітку на тверду грошову суму та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду до повноліття дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 січня 2014 року розірвано шлюб між сторонами та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26 грудня 2013 року. Відповідач сплачував аліменти на дитину по 1000 грн добровільно, а останній рік по 2000 грн на місяць. Іноді порушував домовленість і сплачував у період карантину по 1500 грн. Проте, вказаних сум не вистачало для нормального забезпечення дитини. Заявниці стало відомо, що матеріальний стан відповідача змінився, він з 2017 року почав регулярно виїжджати на заробітки до Польщі, має вид на проживання в Польщі та офіційну роботу, де заробітна плата становить біля 24000 грн. зазначене, на думку позивачки, є підставою для зміни способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить, скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач приховує заробіток, а тому вимоги позову фактично зводились до зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 січня 2014 року розірвано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 жовтня 2010 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26 грудня 2013 року.
ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з дочкою (а.с. 6), працює продавцем непродовольчих товарів (а.с. 7).
Заявницею визнано, що відповідач добровільно сплачував аліменти на дитину у розмірах від 1000 грн до 2000 грн на місяць.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач  ОСОБА_2 працює за кордоном та отримує будь-який дохід. Місцевим судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_2 з 17 грудня 2015 року і по теперішній час зареєстроване у м. Суми (а.с. 11).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних, переконливих і допустимих доказів на підтвердження підстав для зміни розміру аліментів. Нею також не надано розрахунок розміру аліментів, який нараховується державним виконавцем згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», а також не доведено, що після ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку відбулись такі зміни, які впливають на зміну розміру аліментів, тобто що змінився матеріальний або сімейний стан, погіршився або поліпшився стан здоров`я позивачки, відповідача чи дитини. Відтак, суд відмовив у задоволенні позову за його необґрунтованістю.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Підставою заявленого позову є збільшення розміру аліментів шляхом зміни їх способу стягнення у зв`язку з покращенням, на думку позивачки, матеріального становища платника аліментів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
Частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів також може мати під собою і зміну способу їх присудження.
Згідно з роз`ясненнями пунктів 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачкою не було доведено про зміну в бік покращення матеріального становища відповідача, оскільки належних та допустимих доказів цьому матеріали справи не містять. За відсутності доказів про доходи відповідача на час звернення з позовом до суду позивач не довела, що зміна способу стягнення аліментів з частки від заробітку відповідача на тверду грошову суму буде відповідати інтересам дитини так як потягне стягнення аліментів в більшому розмірі.
Посилання ОСОБА_1 на те, що розмір стягнутих з відповідача аліментів на рівні 1/4 частини від його заробітку (доходу) є недостатнім, оскільки фактичні витрати на дитину щомісяця зростають колегія суддів до уваги не приймає, оскільки позивачка в такому випадку вправі звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, що передбачено ст. 185 СК України.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтею 89 ЦПК України правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко