П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 489/2295/20	
Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Градовського Ю. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Тамари Сергія Павловича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Тамари С. П., Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 1020 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП від 15 травня 2020 року серії ДПО18 №567330.
Також позивач просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях відповідного складу.
В обґрунтування вимог позивач зазначив про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а саме: суб`єктивної сторони - вини. На думку позивача, притягуючи його до адміністративної відповідальності, Департамент патрульної поліції мав встановити належного суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а саме особу, яка виконувала роботи з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області.          Так, позивач указує на те, що 04.03.2019 року Служба автомобільних доріг у Миколаївській області уклала договір №1-Б з ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», предметом якого є експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області. Тобто, до обов`язків вказаного підприємства віднесено здійснення експлуатаційного утримання визначених договором автомобільних доріг та саме вказане підприємство повинно нести адміністративну відповідальність.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Тамари С. П. відмовлено.
Позов до Департаменту патрульної поліції задоволено.
Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 567330 від 15.05.2020 року та закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки за договором №1-Б від 04.03.2019 року, укладеного Службою автомобільних доріг у Миколаївській області з ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги покладено саме на дане підприємство.

Щодо позовних вимог, адресованих старшому інспектору Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Тамари С. П. суд вважав, що такі задоволенню не підлягають, оскільки заявлені до неналежного відповідача, так як останній діяв від імені Департаменту патрульної поліції.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, в частині задоволених вимог, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове – про відмову в задоволенні позову.
Обґрунтування апеляційної скарги зводиться до того, що, відповідно до п.3.2 Положення про Службу автомобільних доріг в Миколаївській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29 липня 2019 року №250 (далі - Положення про Службу автомобільних доріг в Миколаївській області) саме ця служба зобов`язана організовувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримувати безпечні та безперебійні умови руху.
Скаржник вважає, що позивач, як в. о. начальника Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, з огляду на положення ст. ст. 7, 10 Закону України «Про автомобільні дороги» та Положення про Службу автомобільних доріг в Миколаївській області.

На думку апелянта, та обставина, що між Службою автомобільних доріг в Миколаївській області та ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» було укладено договір №1-Б від 04.03.2019 року предметом якого є експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області не є підставою для зміни суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки факт укладання господарського договору не звільняє керівника Служби автомобільних доріг в Миколаївській області від відповідальності щодо неналежного утримання дороги.

Також скаржник зазначає про те, що спірна постанова була прийнята на підставі акту обстеження ділянки дорожньої мережі від 30 квітня 2020 року, а саме: автодороги регіонального значення Р-75 «КПП «Тимкове» - Балта – Первомайськ – Доманівка – Олександрівка» км 122+000 – км 83+200 від села Конецьпіль в напрямку автодороги М-05, Первомайський район, Кривоозерський район, Миколаївська область.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що надає можливість, відповідно до статті 311 КАС України, розглянути справу в порядку письмового провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, свідчать про таке.

Наказом Державного агентства автомобільних доріг України №490-К від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 призначено на посаду виконуючого обов`язки начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області з 09 грудня 2019 року до призначення в установленому порядку начальника зазначеної служби (а.с.49).

30 квітня 2020 року співробітниками Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області було здійснено обстеження ділянки дорожньої мережі автодороги регіонального значення Р-75 «КПП «Тимкове» - Балта – Первомайськ – Доманівка – Олександрівка» км 122+000 – км 83+200 від села Конецьпіль в напрямку автодороги М-05, Первомайський район, Кривоозерський район, Миколаївська область.
За результатами обстеження було складено відповідний акт обстеження ділянки дорожньої мережі (а.с.50-52), в ході якого було виявлено численні недоліки на дорожньому полотні: ямковість, вибоїни, руйнування дорожнього покриття, відсутність горизонтальної дорожньої розмітки та багато інших. Про ці небезпечні ділянки доріг учасники дорожнього руху інформовані не були, не були встановлені тимчасові дорожні знаки чи інші засоби регулювання дорожнього руху, що є порушенням норм та стандартів та стосується безпеки дорожнього руху та безпосередньо створює загрозу його безпеці. Виявлені пошкодження дорожнього покриття перевищували допустимі норми встановлені п.п.3.1.1, 3.1.2, 3.2, 4.1.2, 4.1.3 та 4.2.2 ДСТУ 3587-97 Безпека дорожнього руху «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди».

13 травня 2020 року Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області на адресу, зокрема, Служби автомобільних доріг в Миколаївській області надіслано повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції в. о. начальника Служби Невеселого В. В. для розгляду справи про адміністративне правопорушення за фактом неналежного утримання автомобільної дороги регіонального значення Р-75 «КПП «Тимкове» - Балта – Первомайськ – Доманівка – Олександрівка» км 122+000 – км 83+200 від села Конецьпіль в напрямку автодороги М-05, Первомайський район, Кривоозерський район, Миколаївська область, на 15 травня 2020 року о 10:00 год. (а.с.56).
Дане повідомлення на адресу Служби автомобільних доріг в Миколаївській області надійшло 13 травня 2020 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

ОСОБА_1 , отримавши повідомлення про виклик, на розгляд справи не з`явився.
15 травня 2020 року старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Тамарою С. П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №567330, відповідно до якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в сумі 1  020 грн.
Зазначеною постановою встановлено, що позивач, займаючи посаду в. о. начальника Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, не виконав вимоги норм та стандартів п. п. 3.1.1, 3.1.2, 3.2; 4.1.2; 4.1.3, 4.2.2 ДСТУ 3587-97 та ст.12 Закону України «Про дорожній рух», що виразилося в наявності ямковості, видавлювань, відсутності горизонтальної дорожньої розмітки на вказаній автомобільній дорозі регіонального значення Р-75, чим порушив п. 1.5 ПДР України (а.с.48).

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення, виходив з того, що, у межах спірних правовідносин, позивач не є належним суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП.
Суд першої інстанції вважав, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги покладено саме на ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», з яким укладено відповідний договір.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погодитись не може, враховуючи таке.

Частиною 1 ст.140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема ч.1 ст.140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Отже, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Положеннями п.1 ч.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII (далі – Закон №3353-XII) визначено, що обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.
У відповідності до положень ст.24 Закону №3353-XII власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.
Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначені Законом України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року №2862-IV (далі – Закон №2862-IV).
Відповідно до ст.10 Закону № 2862-IV державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.
Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженого постановою Кабміну України від 10 вересня 2014 року №439 Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.
Відповідно до п. 1.1, 2.1, 2.2, 6.2.1 Положення про Службу автомобільних доріг у Миколаївській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29 липня 2019 року №250 Служба автомобільних доріг у Миколаївській області (далі - Служба), заснована на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України.
Метою діяльності Служби є забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області шляхом їх будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання (дорожні роботи) в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.
Основним предметом діяльності Служби є виконання функцій замовника робіт та послуг з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автомобільних доріг та іншого державного майна, та одержувача бюджетних коштів.
Служба зобов`язана організовувати будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Миколаївській області відповідно до державних норм і стандартів.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до інформації, яка розміщена на офіційній веб-сторінці Служби автомобільних доріг у Миколаївській області (https://mk.ukravtodor.gov.ua/pro_sluzhbu/pro_nas.html), по території Миколаївської області проходять регіональні автомобільні дороги, серед яких Р - 75 Контрольно - пропускний пункт «Тимкове»-Балта-Первомайськ-Доманівка-Олександрівка.
Служба автомобільних доріг у Миколаївській області є балансоутримувачем та єдиним замовником по виконанню дорожніх робіт на дорогах загального користування в області.
Метою діяльності Служби є утримання в належному стані та розвиток мережі автодоріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов безперервного та безпечного руху транспорту, задоволення потреб народного господарства та населення в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури.

Аналіз викладеного свідчить про те, що саме Служба автомобільних доріг у Миколаївській області є юридичною особою на яку державою покладено обов`язок щодо надання послуг з експлуатації утримання автомобільних доріг загального користування, таким чином саме вказана Служба зобов`язана, як замовник, контролювати та перевіряти факт виконання зазначених у договорі робіт, їх якість.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону №3353-XII, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – Правила дорожнього руху).

Згідно з п.1.5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 КУпАП вказано, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Головними аргументами суду першої інстанції щодо відсутності вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке встановлена за ч.1 ст.140 КУпАП є те, що він не його суб`єктом, адже за договором підряду №1-Б від 04 березня 2019 року та додатковими угодами експлуатаційне утримання, у тому числі щодо спірної ділянки дороги, покладено на ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».

Колегія суддів не може погодитися з такою позицією та вважає, що факт укладання даного господарського договору жодним чином не звільняє Службу автомобільних доріг в Миколаївській області від обов`язків по належному утриманню вказаної регіональної автомобільної дороги, а також не звільняє керівника цієї Служби від відповідальності за невиконання цих обов`язків.
У рамках договору підряду ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобльні дороги України» несе господарсько-правову відповідальність перед замовником за невиконання чи неналежне виконання умов цього договору шляхом застосування до нього господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та цим договором.
Факт укладання договору не робить посадових осіб ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобльні дороги України» суб`єктами адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки згідно ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Положенням про Службу автомобільних доріг в Миколаївській області визначено юридичний статус Служби, а саме, що вона є державною неприбутковою організацією - юридичною особою публічного права, утвореною в установленому законом порядку.
Отже, суб`єктами відповідальності за ст.140 КУпАП є ті посадові особи, службові обов`язки яких по забезпеченню безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг встановлені законодавством, а не господарським договором.
Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 розділу 7 Положення про Службу автомобільних доріг у Миколаївській області, службу очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади головою Державного агентства автомобільних доріг України.
Начальник служби персональну відповідальність за виконання покладених на службу завдань.
Наявна в матеріалах справи копія наказу №490-К належним чином підтверджує, що ОСОБА_1 є в. о. начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області з 09 грудня 2019 року, а тому саме він є відповідальною посадовою особою за невиконання завдань покладених на Службу автомобільних доріг у Миколаївській області.

Таким чином, колегія суддів, підтримуючи правову позицію апелянта, вважає необґрунтованими доводи суду першої інстанції про те, що позивач не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Також слід зазначити, що доводи позивача про те, що суб`єкт владних повноважень не довів належними доказами правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, є необґрунтованими з таких підстав.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Так, з п.6 оскаржуваної постанови від 15 травня 2020 року ДПО18 №567330 вбачається, що позивач не виконав вимоги норм та стандартів ДСТУ 3587-97, Закону України «Про дорожній рух», що виразилося в наявності ямковості, видавлювань, відсутності горизонтальної дорожньої розмітки на вказаній автомобільній дорозі регіонального значення Р-75, чим порушив п. 1.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.
Пунктом 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматизованому режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 визначено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення, передбаченого частинами першої – третьою статті 140 КУпАП (протокол не складається), до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.
В п.8 оскаржуваної постанови від 15 травня 2020 року ДПО18 №567330 зазначені докази на підтвердження вказаних обставин, а саме: акт обстеження вулично-шляхової мережі, фото, наказ про призначення в. о. начальника Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Невеселого В. В., яким інспектором поліції надавалася оцінка під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає їх належними, оскільки вони містять достатню інформацію щодо предмета доказування та встановлюють вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість рішення суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що виразилось у неправильному тлумаченні закону, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позову та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскільки суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні позову, відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не передбачено.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості апеляційного та касаційного оскарження судових рішень в окремих категоріях адміністративних справ.
Згідно з частиною третьою статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Отже, нормами КАС України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку судових рішень суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – задовольнити.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2020 року, в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат – скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення – відмовити.
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Ю. М. Градовський