Справа № 459/1503/20                                Головуючий у 1 інстанції: Грабовецький В.В. 
Провадження № 22-ц/811/3753/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Мельничук О.Я.
суддів: Крайник Н.П., Ванівського О.М.
при секретарі : Ждан К.О.
з участю позивача ОСОБА_1 , представника Шевченківського ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ Кінах Л.Б. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Червоноградського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Червоноградського міського ВДВС Західного МРЮ МЮ м. Львів, Шевченківський відділ ДВС у м.Львові ЗМУМЮ, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Львівського НДЕКЦ МВС України про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Червоноградського міського ВДВС Західного МРЮ МЮ м. Львів, Шевченківський відділ ДВС РУЮ (м. Львів), з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Львівського НДЕКЦ МВС України про зняття арешту з майна, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 . Відносно нього було відкрито виконавче провадження №28300665 з виконання виконавчого листа №1-214 від 25.08.2011 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення на користь НДЕКЦУ при УМВСУ 281,40 грн. за проведення експертизи. 02.11.2011 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 . Виконавче провадження знищено, тому арешт може бути скасовано на підставі рішення суду. У зв`язку із наявністю арешту вона не може реалізувати свої спадкові права. 
Рішенням Червоноградського районного суду Львівської області від 09.11.2020 року позов задоволено. Знято арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУБЮ у Львівській області Романів О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 листопада 2011 року у виконавчому провадженні № 28300665.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі вказує, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Оскільки судом не взято до уваги ще одне виконавче провадження № 30311751 щодо виконання виконавчого листа №1-340 від 23.11.2011 згідно якого теж був накладений арешт. Також судом не взято до уваги інформацію стосовно накладення арешту на нерухоме майно, 1/5 частку квартири АДРЕСА_2 . Зазначає, що боржник ОСОБА_2 помер, а тому суду слід зняти арешт з нерухомого майна згідно двох проваджень № 28300665 та № 30311751, оскільки знявши арешт з одного виконавчого провадження існує ймовірність того, що арешт залишиться згідно іншого виконавчого провадження. 

В апеляційній скарзі скаржник просить рішення суду змінити, зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 накладений постановою державного виконавця Червоноградського МВ ДВС ГТУБЮ у Львівській області Романів О.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02 листопада 2011 року у виконавчих провадженнях № 28300665 і № 30311751.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.
       
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що відповідачами не доведено факту перебування еа виконанні у них відповідного виконавчого провадження, а наявність накладеного арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, обмежує позивача в праві власності.
З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування позову  ОСОБА_1 послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 . Відносно нього відкрито виконавче провадження №28300665 з виконання виконавчого листа №1-214 від 25.08.2011 року, виданого Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення на користь НДЕКЦУ при УМВСУ 281,40 грн. за проведення експертизи. 02.11.2011 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 . Виконавче провадження знищено, тому арешт може бути скасовано на підставі рішення суду. У зв`язку із наявністю арешту вона не може реалізувати свої спадкові права.
Частиною 3 статті 49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції не зверталася з письмовою заявою про змінити предмета або підстави позову, в зв`язку з чим, суд не вправі задовольняти позов з підстав не заявлених в позовній заяві і які не були предметом спору, оскільки суд таким чином міг вийти за межі заявленого позову, що є недопустимим.
Виконавче провадження № 30311751 не було предметом спору, позивачка не покликалася на нього заявленому позову та зазначала, що згаданим виконавчим провадження обмежено її права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 05.08.2011 р. у справі № 1-214/11 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком два місяці. З-поміж іншого, суд також вирішив стягнути з ОСОБА_2 у користь НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області 281,40 грн. витрат за проведення експертизи.
Квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у рівних частках кожному, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення на квартиру від 07.08.1996 року.
Згідно з копією ВП – спецрозділ від 26.02.2020 року на виконанні у Червоноградському МВДВС ГТУЮ у Львівській області з 08.09.2011 р. перебувало виконавче провадження АСВП №28300665 щодо виконання виконавчого листа № 1-214 від 25.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 281,40 грн. на користь НДЕКЦ при УМВС за проведення експертиз.
Як видно із вказаного вище документу, 02.11.2011 р. державний виконавець виніс постанову про накладення арешту на майно боржника, а саме на його частку у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
У свою чергу, 23.11.2011 р. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 .
Відповідно до листів Червоноградського міського ВДВС Західного МРЮ МЮ м. Львів від 26.02.2020 р. № 5216/18/13-22/3162, від 09.07.2020 р. № 9077/10722, виконавче провадження АСВП № 28300665 не перебуває на виконання цього відділу ДВС, а 23.11.2011 р. було винесено постанову про направлення даного виконавчого провадження за належністю до Шевченківського відділу ДВС РУЮ.
Виконавче провадження №30311715 від 23.11.2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 34 496 грн. 31 коп. на яке покликається скаржник в апеляційній скарзі не було предметом розгляду в даній справі, в зв`язку з чим суд першої інстанції не мав жодних підстав для покликання на нього як на одну з підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2020 р. по справі № 340/25/19 зазначила, що у випадку, коли підставою позову є наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця, що перешкоджає позивачу в оформленні спадкових прав на нерухоме майно, то такий позов спрямований на захист цивільних прав позивача, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову (пп. 28-29).
Вирішуючи спір суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Суд встановивши, що боржник – ОСОБА_2 помер, а виконавче провадження №28300665, закінчено 23.11.2011 на підставі винесеної постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», прийшов до обгрунтованого висновку, що наявний арешт, який накладений на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , на підставі згаданого виконавчого провадження, порушує право власності позивача в зв`язку з чим є підстави для задоволення позову.
Що ж до покликання скаржника, що суд першої інстанції при винесенні рішення не керувався ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» , колегія суддів звертає увагу, що позивач не звертався до суду з позовом щодо неправомірності дій державного виконавця, який при закінченні виконавчого провадження не скасував арешт, накладений на майно на підставі норм згаданих статей в чинній редакції.
Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2020 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 379, ст.ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міськрайонного суду Львівської області від 09 листопада 2020 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.

Головуючий:                                                         Мельничук О.Я.

Судді:                                                                 Крайник Н.П. 

                                                                       Ванівський О.М.