Ухвала                                           
 
13 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 552/11847/14-ц
 
провадження № 61-1768св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - Одеська міська рада,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області,
 
розглянув заяву ОСОБА_4 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2020 року, прийнятої за результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2018 року у складі судді             Загороднюка В. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Дрішлюка А. І., Драгомерецького М. М., у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, приведення об`єкта у первісний стан та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2018 року позов Одеської міської ради задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано свідоцтво від 29 травня 2014 року індексний номер: 22349816 про право власності на квартиру НОМЕР_1, загальною площею 70,3 кв. м, на АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21 липня 2014 року серія та номер: 3783, укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є. С.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2018 року скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про приведення об`єкту у первісний стан та звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та ухвалено в цій частині нове рішення, яким задоволено позовні вимоги Одеської міської ради та зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої добудови до нежитлового підсобного приміщення, яке є частиною загальної площі квартири НОМЕР_2 та окремо ро зташоване на прибудинковій території житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 
В іншій частині рішення залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду від 04 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 власними силами і за рахунок власних коштів привести у первісний стан реконструйоване нежитлове підсобне приміщення, яке є частиною загальної площі квартири НОМЕР_2 та окремо розташоване на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до технічної документації та зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно добудованої прибудови до нежитлового підсобного приміщення, яке є частиною загальної площі квартири НОМЕР_2 та окремо розташоване на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано.
Провадження у справі в указаній частині закрито.
Роз`яснено, що спір в указаній частині підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
У решті рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого              2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року залишено без змін.
 
У грудні 2020 року ОСОБА_7 подала до Верховного Суду заяву про виправлення описки в указаній постанові, яку мотивує тим, що Верховний Суд у резолютивній частині постанови не вказав її прізвища, як особи щодо якої скасовано судове рішення про зобов`язання вчинити дії, що, на її думку, може викликати сумніви щодо вирішення питання про її права та обов`язки за наслідком вирішення цієї справи.
Крім того, просила скасувати рішення районного суду в частині стягнення судового збору з відповідачів.
 
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
 
Дослідивши доводи заяви ОСОБА_7 , матеріали справи та постанову суду         від 04 листопада 2020 року, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, оскільки під час технічного виготовлення тексту вказаного судового рішення, при скасуванні судових рішень судів попередніх інстанцій, помилково не було вказано ОСОБА_7 , враховуючи, що судом апеляційної інстанції було ухвалено судове рішення в частині зобов`язання вчинити дії, у тому числі щодо неї.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне виправити допущену у постанові описку.
 
Разом з тим, вимоги заяви про скасування рішення районного суду в частині стягнення з відповідачів судового збору, є безпідставними, оскільки в цій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого                  2018 року було залишено колегією суддів без змін, а описок у цій частині Верховним Судом не допущено.
 
Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву  ОСОБА_4 задовольнити частково.
 
Виправити описки у мотивувальній та резолютивнійчастинахпостанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2020 року та замість «рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 власними силами і за рахунок власних коштів привести у первісний стан реконструйоване нежитлове підсобне приміщення, яке є частиною загальної площі квартири НОМЕР_2 та окремо розташоване на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до технічної документації та зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно добудованої прибудови до нежитлового підсобного приміщення, яке                         є частиною загальної площі квартири НОМЕР_2 та окремо розташоване на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 » вважати написаним «рішення Приморського районного суду м. Одеси               від 05 лютого 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 власними силами і за рахунок власних коштів привести у первісний стан реконструйоване нежитлове підсобне приміщення, яке є частиною загальної площі квартири НОМЕР_2 та окремо розташоване на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до технічної документації та зобов`язання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно добудованої прибудови до нежитлового підсобного приміщення, яке є частиною загальної площі квартири НОМЕР_2 та окремо розташоване на території двору житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ».
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк