ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1859/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року                                                                                                                м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                              Ганечко О.М.,
суддів                                                                                               Беспалов А.Б.,
                                                                                                 Парінова А.Б.,
за участі секретаря судового засідання                                              Біднячук Ю.С.,    

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача по проведенню перевірки, оформленої актом документальної планової виїзної перевірки від 28.02.2020 №256/33/280711087;
- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача:
податкові повідомлення-рішення від 26.03.2020 №0005113305, №00005053305, №00005063305, №00005133305, №00005073305, №00005103305;
рішення від 26.03.2020 №00005093305 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;
рішення від 26.03.2020 №0005123305 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;
вимогу від 26.03.2020 №Ф-00005083305 про сплату боргу (недоїмки).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що незважаючи на недопуск до перевірки посадових осіб відповідача, за відсутності правових підстав, ГУДПС у Чернігівській області була розпочата планова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 в приміщенні ГУДПС у Чернігівській області. При цьому, перевірка проводилась за відсутності первинних, бухгалтерських документів, з грубим порушенням вимог Податкового кодексу України.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р. адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р. без змін.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 27.01.2009 зареєстрована як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис. Разом з тим, 07.02.2020 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача (номер запису 20640060004022987) (а.с. 52-58).
Наказом в.о. начальника ГУДПС у Чернігівській області «Про проведення документальної планової перевірки» від 28.01.2020 №246, з 10.02.2020 передбачено проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1  з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства (з 01.01.2017 по 31.12.2019), з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (з 01.01.2011 по 31.12.2019) тривалістю 10 робочих днів  (а.с. 149). 
Вказаний наказ вручений позивачу 11.02.2020, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні (а.с. 109).
Разом з тим, 10.02.2020 відповідно до направлень від 10.02.2020 №360, від 06.02.2020 №338 (а.с. 147, 148), посадовими особами ГУДПС у Чернігівській області здійснено вихід за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 , однак встановлено факт відсутності позивача, про що складено відповідний акт №71/33 (а.с. 150).
Надалі, 10.02.2020 посадовими особами контролюючого органу здійснено виїзд за адресою здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , де складено акт про відмову від підпису направлень для проведення перевірки №72/33/ НОМЕР_1 (а.с. 151).
Позивач зазначає, що вона не допускала інспекторів до перевірки, оскільки не була попереджена в законний спосіб про її проведення. Крім того, позивач попередила, що припинила підприємницьку діяльність.
Водночас, 28.02.2020 ГУДПС у Чернігівській області складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки позивача №256/33/ НОМЕР_1 (а.с. 25-45).
За висновками акта перевірки від 28 лютого 2020 року, позивачем порушено вимоги податкового законодавства, а саме:
- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, - не подано повідомлення про об`єкти оподаткування (за формою №20-ОПП);
- ст. 44, п. 177.10 ст. 177, пп. 296.1.1 п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України, абз. 6 п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України та п. 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, що ведуть суб`єкти підприємницької діяльності, крім осіб, які обрали спрощену систему і які ведуть незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 - до перевірки не надано книгу обліку доходів і витрат;
- ст. 177 Податкового кодексу України - ФОП ОСОБА_1 завищено витрати, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів через віднесення їх до складу непідтверджених документально витрат у 2017 році на 316698,68 грн., у 2018 році на 954304,94 грн. та у 2019 році на 1192440,11 грн.;
- ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження позивачем чистого оподатковуваного доходу за 2017 рік на 316698,68 грн., за 2018 рік на 908528,61 грн. та за 2019 рік на 1191302,15 грн.
Усього донараховано податку на доходи фізичних осіб за актом перевірки -             434975,30 грн., в тому числі за 2017 рік - 57005,76 грн., за 2018 рік - 163535,15 грн., за          2019 рік - 214434,94 грн.;
- пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження платником податку суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами 2017-2019 років на суму 36247,94 грн.;
- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2, 183.10 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 1871 ст. 187, п. 200.1            ст. 200 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на загальній системі оподаткування, здійснила операції з реалізації товарів (послуг) на загальну суму, що перевищила 1000000,00 грн. та не виконала вимог щодо подання заяви про обов`язкову реєстрацію платником податку на додану вартість, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за період з 12.03.2019 по 08.07.2019 у загальній сумі 93663,32 грн., у тому числі за березень 2019 року в сумі 15104,00 грн., за квітень 2019 року в сумі 21439,07 грн., за травень 2019 року в сумі 27741,34 грн., за червень 2019 року в сумі 28937,20 грн., за липень 2019 року в сумі           441,72 грн.
Донараховано податку на додану вартість за актом перевірки - 93663,32 грн.
- п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України - порушено строки реєстрації податкових накладних;
- абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: встановлено несвоєчасну сплату ФОП ОСОБА_1 єдиного соціального внеску за 1-2 кв. 2015 року, за 2-4 кв.           2016 року, за 1 кв. 2017 року, за 3-4 кв. 2018 року та за 1-4 кв. 2019 року;
- пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - занижено суму єдиного соціального внеску за 2017 рік на 57001,71 грн., за 2018 рік на 127773,36 грн., за 2019 рік на                143217,36 грн.
Донарахованого єдиного соціального внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу всього на суму 327992,43 грн., в тому числі за 2017 рік на 57001,57 грн., за 2018 рік на 127773,36 грн., за 2019 рік на суму 143217,36 грн.
На підставі акта перевірки №256/33/ НОМЕР_1 від 28.02.2020, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 26.03.2020 № 00005113305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість - 117079,16 грн.; № 00005053305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 543719,13 грн.; №00005103305, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 45309,93 грн.; №00005063305, яким позивачу нараховано штраф в сумі 510,00 грн.; №00005133305, яким позивачу нараховано штраф в сумі 3524,05 грн.; №00005073305, яким позивачу нараховано штраф в сумі 170,00 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.03.2020 №00005093305, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 56976,92 грн., рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.03.2020 №0005123305, яким до позивача застосовано штраф на загальну суму 962,56 грн.; вимогу про сплату боргу від 26.03.2020 №Ф-00005083305 на суму 327992,43 грн.
Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач подала до Державної податкової служби України скаргу від 14.04.2020.
Однак, рішенням Державної податкової служби України №16202/6/98-00-88-01-01-06 від 15.05.2020 за результатами розгляду скарги податкову вимогу від 26.03.2020                      №Ф-00005083305 та рішення від 26.03.2020 №00005093305, №0005123305 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
Вважаючи дані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що:
- Податковим кодексом України не передбачено право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної планової виїзної перевірки в приміщенні контролюючого органу у разі відмови платника податку від допуску посадових осіб до проведення перевірки чи відмови від підпису у направленні на перевірку.
- позивач не була повідомлена про проведення планової виїзної перевірки у передбачений чинним законодавством спосіб, станом на 07.02.2020 припинила підприємницьку діяльність та не здійснювала її за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідачем, за відсутності наданих на те чинним законодавством України повноважень, в порушення вимог Податкового кодексу України, було фактично проведено документальну невиїзну перевірку ОСОБА_1 , особливості якої визначені іншими нормами Податкового кодексу України, чим порушено принцип «належного урядування».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, з огляду на таке.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За правилами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Статтею 77 Податкового кодексу України визначено урегульовано порядок проведення документальних планових перевірок.
Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. 
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної               особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Зазначені у статті 77, пункті 81.1 статті 81 Податкового кодексу України обставини є юридичним фактом, з настанням якого законодавець пов`язує подальшу реалізацію контролюючим органом свого права на проведення документальної планової перевірки. При цьому, лише дотримання цих вимог може бути належною підставою для призначення та проведення перевірки.
Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, з наказом про виїзну планову перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Як вбачається з матеріалів справи, наказ про проведення з 10.02.2020 планової виїзної перевірки ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець фактично отримала 11.02.2020, що підтверджується її підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 109).
Позивач у позові наголошувала, що за наведених вище обставин вона фактично не допустила перевіряючих до здійснення перевірки, не надавши їм ні документи бухгалтерського обліку, що стосуються предмету перевірки, ні журналу реєстрації перевірок. 
Відповідно до положень пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.
Однак, відмова платника податків (позивача) від підпису у направленні на перевірку та складення посадовими особами акта, який засвідчує факт такої відмови, не є тотожним акту, який має складатись посадовими особами у разі відмови платника податку у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки. Дотримання вказаних процесуальних вимог є обов`язковим, оскільки вказані акти є різними за своєю правовою природою та, відповідно, надають посадовим особам контролюючого органу різні повноваження під час здійснення заходів контролю. 
Більш того, на момент здійснення контрольного заходу, вона припинила свою підприємницьку діяльність, що належним чином відображено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України установлено, що у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Оскільки позивач не була повідомлена про проведення планової виїзної перевірки у передбачений чинним законодавством спосіб, станом на 07.02.2020 припинила підприємницьку діяльність та не здійснювала її за адресою: АДРЕСА_1, про що повідомила інспекторів, відмовилась від будь-яких підписів, журнал реєстрації перевірок та будь-які інші документи не надавала, що відображено в акті перевірки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що податковий орган мав скласти саме акт про неможливість проведення перевірки.
Крім того, відповідно до пп. 78.1.7 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється з підстави, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач не позбавлений права на проведення перевірки позивача на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунутвання апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя                                                                                   О.М. Ганечко

Судді                                                                                                             О.О. Беспалов

                                                                                                            А.Б. Парінов

Повний текст постанови складено 31.03.2021.