ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2112/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 березня 2021 року                                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О.О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 09.12.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниця Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду  з позовом до Київської митниця Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про визначення митної вартості товарів № UA00000/2019/200002/1 від 16.12.2019.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки розбіжностям у наданій до митного оформлення документації та відповідно безпідставно зроблено висновки щодо відсутності підстав для визначення митної вартості товару за шостим методом.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив зареєстрований 22.01.2021 р. за вх. № 2601, у якому позивач наголошує, що в апеляційній скарзі відповідач не наводить жодних підстав та доводів для спростування висновків та позиції суду.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 20.11.2019 року придбано у нерезидента транспортний засіб - легковий автомобіль Ford Fiesta, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який перебував в експлуатації, вартість якого, на дату придбання становила 1700 Євро.
03 грудня 2019 року позивачем подано митну декларацію № UA902070/2019/709357 для проведення митного оформлення ввезення автомобіля. 
Митну вартість поставленного транспортного засобу позивачем визначено за ціною договору - 1700,00 Євро (що еквівалентно 44893,92 грн).
Для підтвердження заявленої митної вартості позивачем до декларації додано: 
- рахунок (інвойс) № 61/11/2019 від 20.11.2019 (код документа 0380), в якому зазначено вартість автомобіля 1700,00 євро;
- акт митного огляду від ЗОЛ 1.2019р. № UA209060/2019/69204 (код 1721);
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.01.2016, НОМЕР_3 від 27.11.2019, НОМЕР_4 від 29.01.2016 (код 2800);
- акт виконаних робіт № 3H00053652 від 03.12,2019 (код 9000).
04 грудня 2019 року декларантом до митного оформлення додатково надано: чек про сплату вартості транспортного засобу Quittung від 20.11.2019, завірений печаткою компанія Automobile Lichius (Німеччина); митну декларацію країни відправлення від 27.11.2019 № 19; звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості транспортного засобу від 02.12.2019 № 4500/19, затверджений директором ПП "АЖІО" ОСОБА_2 .
Київською митницею Держмитслужби 16 грудня 2019 року прийнято рішення про визначення митної вартості товарів № UA100000/2019/200002/1 в якому вказано, що декларанту в порядку пункту 3 статті 53 МК України запропоновано надати до митниці додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Згідно з вказаним рішенням, митна вартість товару визначена митницею у розмірі 4107,16 EUR, за резервним (6) методом із посиланням на джерело визначення митної вартості на митну декларацію від 11.12.2019 № UA204020/2019/300626.
У зв`язку з прийняттям рішення про визначення митної вартості від 16.12.2019 № UA100000/2019/200002/1 митницею відмовлено у митному оформленні товарів за митною декларацією № UA902070/2019/709357 від 03.12.2019 з оформленням картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA100730/2019/00003 від 16.12.2019.
Крім того, 15 січня 2020 року позивач звернувся до Київської митниці Держмитслужби з заявою про надання додаткових документів в порядку частини 8 статті 55 МК України, а саме відповідачеві додатково надано:
- копію інвойсу від 20.11.2019р. № 61/11/2019 німецькою мовою та оригінал перекладу українською мовою;
- оригінал перекладу квитанції (Quittung) від 20.11.2019р. (яка містить відомості про особу яка сплатила кошти, яка сума та за який автомобіль з точним зазначенням ідентифікаційного номеру), що підтверджує сплату за автомобіль Ford Fiesta, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 коштів саме у розмірі 1700 євро.
Не погоджуючись із таким рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України, наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, якими є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із частиною 3 статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Приписами частини 4 статті 53 МК України, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 4 статті 53 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З аналізу наведених норм вбачається, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а у подібних правовідносинах.
Згідно з частиною 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: - а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; - б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; - в) на основі віднімання вартості; - г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); - ґ) резервний.
Частинами 2-8 вказаної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Як вбачається з наявних матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем з метою підтвердження митної вартості поставленого на митну територію України транспортного засобу до митної декларації додано: рахунок (інвойс) від 20.11.2019 № 61/11/2019 (код документа 0380), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: № НОМЕР_2 від 29.01.2016, № НОМЕР_3 від 27.11.2019, № НОМЕР_4 від 29.01.2016 (код 2800), акт митного огляду від 30.11.2019 № UA209060/2019/69204 (код 1721); акт виконаних робіт № 3H00053652 від 03.12.2019 (код 9000).
Крім того, 04.12.2019 декларантом, на виконання вимоги відповідача, до митниці надано чек про сплату вартості транспортного засобу Quittung від 20.11.2019, завірений печаткою компанія Automobile Lichius (Німеччина), митну декларацію країни відправлення від 27.11.2019 № 19 та звіт про незалежну оцінку по визначенню вартості транспортного засобу від 02.12.2019 № 4500/19, затверджений директором ПП "АЖІО" ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Відтак, у разі визначення митної вартості оцінюваного товару із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервного методу.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 в справі № 816/1199/15-а у подібних правовідносинах.
Щодо оцінки правомірності дій із застосування методу визначення митної вартості товару, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів.
При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, рішення про відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100730/2019/00003 від 16.12.2020 не містить доводів, які саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними та які відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів відсутні.
У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA100000/2019/200002/1 від 16.12.2019 митним органом зазначено, що митна вартість товару визначена за резервним методом. Джерелом інформації, на який посилається відповідач під час збільшення митної вартості оцінюваних товарів за резервним методом є митна декларація від 11.12.2019 № UA204020/2019/300626, однак спірне рішення про коригування митної вартості товарів не містить ані порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості товару. 
Відповідно до пункту 23 та пункту 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.02.2019 у справі № 815/5988/15.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем надано усі передбачені МК України докази необхідні для визначення митної вартості за ціною договору.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниця Держмитслужби   про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А.Б. Парінов	
(Повний текст постанови складено 18.03.2021 року)