ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18088/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  25 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді          Парінова А.Б., 
суддів:                     Карпушової О.В.,
                                        Ключковича В.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна служба України з надзвичайних ситуацій з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві, Державної податкової служби України в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 22.07.2019 №0219101309 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску та рішення відповідача-2 від 05.09.2019  року №18815/99-00-08-06-01.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваним рішенням протиправно застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки Державною службою України з надзвичайних ситуацій своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до бюджету. Позивач стверджував, що ДСНС була допущена технічна помилка у зазначенні номеру рахунку, на який перераховані кошти. Однак, саме перерахування відбулося своєчасно. Разом з тим зауважив, що законом передбачено відповідальність за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених суми єдиного внеску на невідповідний рахунок. Помилка в зазначенні номеру рахунку не є несплатою, так само не є несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання - на думку позивача.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від від 31 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у м. Києві про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 22.07.2019 р. №0219101309.
Головне управління Державної податкової служби в місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску винесено правомірно, оскільки чинне законодавство не передбачає звільнення від застосування таких санкцій у разі невірного визначення платником номеру рахунку.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи та надано належну оцінку дослідженим доказам у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
За наведених у відзиві обставин, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення  суду першої інстанції - без змін.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (код ЄДРПОУ 38516849) зареєстрована як юридична особа та перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі м. Києва як платник єдиного внеску.
Сума єдиного внеску за січень-квітень 2019 року, нарахованого на суми заробітної плати та на допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю працівникам, перераховано до бюджету згідно з реєстром платіжних доручень .
Однак, при здійснені оплати ДСНС допущено технічну помилку в рахунку, а саме кошти на загальну суму 1826890,75 грн. перераховано на рахунок Єдиного внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців, а не на заробітну плату.
Водночас, ДСНС самостійно виправлено допущену помилку та листом від 12.04.2019 №03-5621/206 подано заяву до ГУ ДФС у м. Києві про перерахування помилково сплачених коштів у сумі 1 826 890,75 грн. та спрямування коштів за належністю, а саме: перерахувати кошти з рахунку Єдиного внеску, нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців на рахунок Єдиного внеску, нарахованого на суми заробітної плати та на допомогу з тимчасовою непрацездатністю працівникам.
Отже, з наведеного вбачається, що позивач сплатив нараховані на підставі звітів суми єдиного внеску, що підтверджується копіями платіжних доручень та подав заяву про перерахування помилково сплачених коштів єдиного внеску у сумі 1826890,75 грн. з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 .
Разом з тим ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 22.07.2019 №0219101309 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 290906,50 грн. та нараховано пеню у 21630,24 грн.
Позивач, не погодившись зі спірним рішенням, подав скаргу до ДФС України, у якій просив скасувати рішення від 22.07.2019 р. №0219101309. Однак, рішенням від 05.09.2019 року №18815/99-00-08-06-01 частково задоволено скаргу позивача, яким зобов`язано ГУ ДПС у м. Києві винести нове рішення та направити його ДСНС.
Не погоджуючись з прийнятими відповідачами рішеннями, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що помилкове зазначення розрахункового рахунку під час сплати не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми у визначений Законом України №2464-VI строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій та пені. Таким чином, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку, що накладення на позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування суми єдиного соціального внеску є протиправним.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України в органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI. 
Відповідно до абз.7 п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту. 
Частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Єдиний внесок, відповідно до абз. 2 пункту 1 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI, нараховується для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.
В силу частини п`ятої статті 7 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.
Відповідно до ч.5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування .
Згідно з абз. 1, 2 ч.8 ст. 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Відповідно до ч.11 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Згоном.
Частиною 10 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Пунктом 2 ч. 11 ст. 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Таким чином, положеннями наведених законодавчих приписів передбачено штрафні санкції, та нарахування пені за несплату платником податків єдиного внеску у термін визначений законодавством.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 12.02.2019 позивачем подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 1-4 місяці 2019 року, сума нарахованого єдиного внеску становить 1076617,04 грн., 1183106,47 грн., 1175441,98 грн., 1231491,86 грн. відповідно. В тому числі звіт по нарахуванню єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами - 782896,08 грн., 949793,25 грн., 861718,19 грн., 879408,35 грн.
Сторонами не заперечується, що позивач сплатив нараховані на підставі цих звітів суми єдиного внеску, що підтверджується копіями платіжних доручень та відомостями з виписки по рахунках від 31.10.2019 року.
Водночас, Державна служба України з надзвичайних ситуацій у платіжних дорученнях помилково зазначила рахунок № НОМЕР_1 , який призначений для обслуговування коштів єдиного внеску нарахованого на суми грошового забезпечення військовослужбовців, а не відповідний рахунок, призначений для обслуговування коштів єдиного внеску нарахованого роботодавцями на заробітну плату.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що чинне законодавство не передбачає звільнення від застосування санкцій у разі невірного визначення платником номеру рахунку, а тому контролюючим органом правомірно застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню, згідно статті 25 Закону України № 2464-VІ.
Проте, колегія суддів критично оцінює зазначені доводи апелянта, з огляду на наступне.
Згідно із ч.4 ст.45 Бюджетного Кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).
Частиною 5 статті 45 Бюджетного Кодексу України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Таким чином, усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.
Положенням про єдиний казначейський рахунок, затвердженим Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року №122 передбачено, що "єдиний казначейський рахунок" це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.
В силу пункту 2.1 Положення, єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.
Отже, всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.
З урахуванням наведеного,  колегія суддів зазначає, що допущення позивачем помилки під час перерахування сум єдиного внеску на невірний бюджетний казначейський рахунок, має кваліфікуватися як дія, хоч й помилкова, але така, що не може кваліфікуватися як несплата або несвоєчасна сплата ЄСВ. 
Крім цього, єдиний внесок належать до загальнодержавних податків, та надходять до державного бюджету України.
Разом з цим, саме не вчинення платником податків, у строк визначений законодавством, дій спрямованих на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету, є фактом несплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а тому така бездіяльність платника податків є підставою для застосування до нього штрафів, та нарахування пені, передбачених законодавством.
Колегія суддів зазначає, що сплачену позивачем суму єдиного внеску за січень-квітень 2019 р. зараховано на єдиний казначейський рахунок, у зв`язку з чим перерахування таких коштів із помилковим зазначенням рахунку не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату узгодженої суми внеску у визначений законодавством строк, а тому, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті задекларованої суми єдиного внеску, не можуть бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені, передбачених ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Державної фіскальної служби України у місті Києві  протиправно притягнуто Державну службу України з надзвичайних ситуацій до відповідальності у вигляді штрафу та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, у зв`язку з чим оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.09.2019  року №18815/99-00-08-06-01 правомірно скасовано судом.
Решта доводів та заперечень апелянта - висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи відповідача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  Головного управління Державної податкової служби в місті Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      А.Б. Парінов

Судді                                                                                          О.В. Карушова

                                                                                                    В.Ю. Ключкович